242 
Tredie Par er lidt længer end andet, og næsten dobbelt saa langt 
som første, ligner andet Par meget nær i Formen og Forholdet af dets 
Dele, og trænger saaledes ikke til nogen nærmere Beskrivelse. 
Fjerde Par er kortere end tredie, omtrent af Længde som andet; 
Grunddelens første Led indeholdes mere end to Gange i andet Led, men 
er forholdsviis tykkere end hos de foregaaende Par. Istedetfor at hos 
disse andet Leds Sidedeel er længere og bredere end den fremadvendte 
Deel, er denne sidste her omtrent lige saa lang og noget bredere end 
Sidedelen. Endepladerne ere forholdsviis lidt længer end hos de fore- 
gaaende Par, den ydre endeel bredere end den indre. Den indre Plades 
Vedhæng bliver oftest lidt smallere end hos de to foregaaende Par, og 
dets nederste krüllebærende Deel forholdsviis kortere. 
Femte Par er kortére end andet, men længere end fårste; Grund- 
delens fürste Led bliver her rudimentært, eller forsvinder næsten ganske; 
andet Led har ikke meget mere end Endepladernes halve Længde; dets 
fremadvendte Deel er meget bredere end Sidedelen, hvis bageste hud- 
agtige Udvidelse er meget indskrænket. Endepladernes indbyrdes Forhold er 

Crust. 11,388) om den indre Endeplade af det andet og de folgende Par falske 
Fodder, at den “mod Roden bærer et lille cylindrisk Vedhæng.” Dette er alt, 
hvad han har om det. I de Afbildninger af Kræbsdyrenes Lemmer, som han leverer 
i den tredie Udgave af Cuviers Regne animal paa den fjerde Tavle (Crustacés, 
13 Liyraison), og hvor Palæmon Squilla er valgt som Repræsentant for de langhalede 
Dekapoder, er dette Organ slet ikke angivet, Derimod er det antydet (i Hist. des 
Crustacés) hos Slægten Lysmata ved Atbildning (Tab. 25 fig. 12), men ganske 
forbigaaet i Texten til denne Slægt, Jövrigt har jeg fundet det ikke alene 
hos Slægterne Palæmon, Lysmata og Hippolyte, men ogsaa hos Rhynchocinetes, 
Pandalus og Gnathophyllum, altsaa hos alle de Slægter, der danne Stammen 
Palæmoniens Mln.-Edw. Hos den sidstanförte Slægt synes det at naae sin slörste 
Udvikling i Længden (Tab. V fig. 104, a), hvorimod den krogbærende Deel er meget 
lille. Hos Crangoniens Min.-Edw. forefindes det endvidere, skjôndt under en lidt 
modificeret Form. Af Milne-Edwards’s Stamme Alpheens har jeg kun haft Lej- 
lighed til at undersøge to Slægter, Alpheus og Atya, og hos disse truffet det; man 
kan derfor med Rimelighed formode, at det ogsaa vil forekomme hos de andre 
Slægter. Af Stammen Penéens har jeg kun kunnet undersôge Slægten Peneus, hos 
hvilken det omhandlede Organ savnes. Hvorvidt ogsaa de övrige Slægter af denne 
Stamme mangle det, maa jeg overlade til Andres Undersøgelse at afgjüre. 
