247 
Af Munddele har jeg bemærket fire Par, der fremtraadte omtrent 
under den for Munddele sædvanlige Form, eller saaledes, at de ikke blot 
efter deres Beliggenhed, men ogsaa efter deres Udseende, maatte antages 
for Æderedskaber. Forresten ere disse Dele, uagtet Dyrets ikke ube- 
tydelige Störrelse, temmelig vanskelige at undersöge, paa Grund af deres 
Blödhed og Gjennemsigtighed. 
Første Par eller Rindbakkerne (fig. 122) bestaaer af en Hoveddeel 
(ab) og en Palpe (©). Hoveddelen synes toleddet; dens Grundled er 
meget större og tykkere end Endeleddet, fiirkantet, af större Brede end 
Længde, langs hele den indre Rand væbnet med en Mængde temmelig 
store Pigge, hvis bageste Rand er saugtandet i hele Længden (fig.122 a‘). 
Endeleddet har en noget tilspidset Form, eller nærmer sig det Regle- 
dannede, dog saaledes, at det i Enden er afstumpet eller ligesom skraat 
afskaaret, hvorved en stor, udadvendt, noget ægdannet Flade opstaaer 
(fig. 122, b” fremstiller denne Flade særskilt, stærkt forstörret). Ende- 
randen af denne Flade er væbnet med en halv Snees meget fine og spidse 
Torne, og Overfladen viser, især paa Siderne, endeel smaa Knuder eller 
Tænder, der danne Tværrækker og ere talrigere mod den indre Rand, 
men större mod den ydre. 
Palpen er kort, tyk, eenleddet, noget konisk, stumpt afrundet, 
i Enden forsynet med henimod en halv Snees krumme Börster, hvis 
ydre konvexe Rand er tandet eller saugtagget (fig. 122, ce’). 
De to Par Rjæber (fig. 125 og 124) ere saa nöje forenede, at de 
ikke let adskilles uden Sönderrivelse, hvorfor man, i Bestemmelsen af 
hvad der tilhörer hvert Par, maa lade sig lede af Analogi med det voxne 
Dyr. Tilsammen bestaae de af syv Plader eller Blade, der i Form alle 
ligne temmelig meget hverandre (de ere langstrakte, i Enden afrundede 
og forsynede med nogle blöde Haar), men gradeviis tiltage i Længde 
fra den inderste til den yderste. De tre inderste Plader betragter jeg 
som det förste Par Kjæber (fig. 123) og de fire yderste som det andet 
