251 
Dyr; paa den förste Ring er dette Vedhæng (ig. 150) endnu meget lille 
(kun £ i det Hüieste), men bliver större paa de fölgende Ringe (indtil 
4%. I Hovedsagen ere disse Vedhæng dannede omtrent som hos det 
voxne Dyr (kun at de ere plumpe og uden Spor til Bürster): de bestaae 
af en Roddeel og to Endeplader, af hvilke den indre er mindre end den 
ydre; paa de fire sidste Ringe ere de indre Endeplader endvidere forsy- 
nede med en lille Biplade (fig. 151, ©, hvilken dog forholdsviis er meget 
större end hos det voxne Dyr. 
Bagkroppens sjette Ring er meget langstrakt og smal, bagtil 
ligesom indkilet i Halevedhænget med sin Spidse. 
Halevedhænget (fig.152) har endnu ikke deelt sig i en Mellemdeel 
og to Yderdele, men bestaaer kun af et eneste stort Stykke, der danner 
en triangulær Svümmefinne, hvilken næsten har ligesaa stor Brede i Enden, 
som dens Længde belöber; dens bageste Rand er lidt halvmaaneformigt 
indböjet, og besat med 46 Börster af middelmaadig Længde. 
Ved at kaste et Tilbageblik paa det Anförte see vi, at Ungen af 
H. polaris, idet den gjennembryder Æghylsteret, allerede i de fleste Hen- 
seender har megen Lighed med den Voxne. De væsentligste Forskjæl- 
ligheder ere Mangelen af Gjæller og den særegne Udvikling af de to sidste 
Par Kjæbefådder, der i Dyrets allerförste Periode forekomme mig at 
vikariere for Gjællerne, Det vil ikke være uden Interesse at sammen- 
ligne Hippolyternes Udvikling med Udviklingen hos en temmelig nær- 
staaende Form (Homarus vulgaris), og jew har derfor givet en Beskri- 
velse af denne Plads her. 
B. Udviklingen hos Homarus vulgaris. 
(Tab. VI, fig.155—144.) 
Dersom Nogen skulde mene, at det var overflödigt at om- 
tale Hummerens Udvikling, efterat Rathke allerede har beskrevet 
li* 
