ite! 
paa Rygskjoldet, hvilke ere saaledes nedtrykkede, at de sely med en stærk 
Lupe vanskeligen kunne erkjendes fra Siden, men maa sees ovenfra. — 
Pandehornet naaer lidt ud over de yderste Füleres bladdannede Vedheng 
(naar Endebörsterne ikke medregnes)*), og omtrent til Enden af de indre 
Föleres korte Svöbes tykkere Roddeel. 
Rygskjoldet har ingen Torne paa Siderne af Pandehornets Rod 
over Øjet; derimod bemærkes under Öjet först en lille Hudspids (den 
ydre Ojevinkel) og tet under denne en Torn. Ligeledes findes en lille 
Torn paa de iövrigt afrundede Vinkler, som dannes ved Foreningen af 
den forreste Rand med Siderandene (fig. 51). 
Ojnene (fig. 52, a) korte, meget tykke i Enden, omvendt koniske 
med nogen Tilnærmelse til Rugleform +). 
De ydre Fölere ere temmelig lange, og naae, naar de böjes til- 
bage, ud over Rygskjoldets bageste Rand i Midten. Skaftet er ubetyde- 
ligt kortere end den ydre Svübe, men kun lidt meer end halvt saa langt 
som den indre. Dets Grundled omtrent dobbelt saa langt som de to föl- 
gende Led tilsammentagne; andet Led kun lidt længer end tredie, hvilket i 
Enden er forsynet med en Torn. Det ydre tornformige Vedhæng naaer 
ikke med sin Spids Enden af andet Led. 1 den indre Svöbe, der i 
Længde omtrent stemmer med Rygskjoldet uden Pandehorn eller med 
dette sidste alene, har jeg talt omtrent 50 Led. I den ydre Svöbes tyk- 
kere Roddeel tælles 22 til 24 Led, og i den tyndere Endedeel, der inde- 
holdes fem Gange i den fårstes Længde, 7 Led. Den ydre Svåbe er 
*) Regnes disse med, da kan Pandehornet siges at naae til Enden af de bladdannede 
Vedhæng. 
++) Da Öjnenes Beskaffenhed udgjör et af de faa Skjælnemærker mellem nærværende 
Art og H. Gaimardii, vil jeg tilføje, at, medens Öjets Længde forholder sig til dets 
Tykkelse hos sidste Art som 15 til 7, er Forholdet hos forste Art som 14 til 9; til- 
lige indtager den retikulerede Deel en meget större Strækning hos A. gibba end 
hos H. Gaimardii. 
Vid. Sel. naturvid. og mathem, Afh. IX Deel. Oo 
