295 
Forskjxl i de indre Föleres Længde kan ikke tjene til Adskillelse, men 
er blot et Særkjende for Hannerne. Det Betegnende for H. gibba redu- 
cerer sig alfsaa næsten blot til en ringe Modifikation i Pandehornets Form, 
stüre 'Tykkelse af Öjnene og den særegne Beskaffenhed af Bagkroppens 
tredie Ring. Uagtet jeg indrömmer, at disse Skjælnemærker ikke ere af 
g at maatte 
tages i Betragtning: 1) at jeg ikke hos nogen anden Art har fundet Hanner 
stor Betydenhed, san forekomme dog to Omstændigheder mi 
og Hunner afvigende i de her betegnede Forhold; og 2) at jeg blandt 
mine norske Individer af MH. Gaimardii har fundet adskillige Hanner, 
hvilke alle stemmede overeens med Hunnerne i disse Forhold, altsaa ikke 
viste nogen triangulær Kam paa Ryggen o.s.v. Jeg har derfor (skjöndt 
jeg nådigt vilde opstille to Arter, hvor Naturen kun har dannet een) an- 
seet det sikkrest, at betegne de beskrevne Individer som en særskilt Art, 
overladende det til fremtidige Iagttagere at bekræfte denne Adskillelse 
eller at bevise dens Grundlöshed *). 
Ved Hjælp af følgende Karakteristik vil denne Art kunne 
gjenkjendes. 
Anterior scuti dorsalis pars medio carinata et dentata. Rostrum 
frontale vulgo horizontale, angustato-cultellatum, longitudine ferme scuti 
dorsalis et appendicis foliiformis antennaram exteriorum, dentibus marginis 
superioris octo (7—9), marginis inferioris quatuor (raro 5). Margo 
scuti dorsalis anterior duobus aculeorum paribus instructa est, altero infra 
oculos, altero ad conjunctionem marginis anterioris cum marginibus latera- 
libus. Oculi crassi, obconici. Antenne interiores sat longe, tertiam 

+) Efter at Ovenstaaende var nedskrevet, mener jeg at have erholdt Bekræftelse paa 
; Adskillelsens Gyldighed, idet jeg, blandt andre fra Grönland nedsendte Kræbsdyr, 
fandt to Individer af denne Art, en Han og en Hun. Den sidste, der rigtignok var 
noget mutilerel, viste samme Forhold af Öjnene som Hannerne, og en meget stærkt 
fremtrædende Kjål paa Ryggen, medens blandt flere end Hundrede Hunner af HM. 
Gaimardii fra Spitsbergen og Norge ingen viser nogen Overgang eller Tilnærmelse 
til denne Form. Imidlertid bliver endnu den Omstændighed gaadefuld, at jeg paa 
Spitsbergen kun har truffet Hanner. 
