510 
er kortere end de ydre Füleres bladdannede Vedhæng og kuu lidt længer 
end de indre Föleres Skaft. Ved Roden af Pandehornet, over Öjnene, 
udgaae fra Rygskjoldets forreste Rand paa hver Side to Torne, den ene 
ligeovenover den anden (fig. 58 a og b); under Ojet kunde ligeledes siges 
at være to Par Torne, fordi næmlig den ydre Vinkel af Öjehulen hos 
nærværende Art antager en saa tilspidset Form og tillige har saadan 
Fasthed, at den meget vel kunde betragtes som en Torn *) (fig. 58 ¢ og d). 
Endeligen findes en Torn paa hver Side, ved den forreste Rands Forening 
med Sideranden (e). Om disse Tornes relative Störrelse kan intet bestemt 
siges; dog synes den överste over Öjet i Regelen at være den störste, 
hvorimod den nederste paa Siderne ofte er meget lille. 
Öjnene udmærke sig ikke hos denne Art ved Tykkelse. 
De indre Fôlere ere meget korte (de indeholdes omtrent 5% Gang 
i Totallængden), og naae næppe ud over Endebörsterne af de ydre Föleres 
bladdannede Vedhæng. Skaftet er kun lidt kortere end Pandehornet og 
endeel længer end Svåberne. Grundleddet er omtrent dobbelt saa langt 
som de to fålgende Led tilsammentagne; dets tornformige Vedhæng naaer 
omtrent til Enden af det andet Led, hvilket næsten er dobbelt saa langt 
som tredie. Den ydre Svübe er her næsten lige saa lang som den indre, 
og dens tykkere Roddeel omtrent fire Gange saa lang som dens tynde 
Snært; i den første har jeg talt femten til sexten Led, i den sidste sex 
til syv; i den indre Svöbe to og tyve. Spor til Børster langs den indre 
Svöbe har jeg ikke bemærket. 
De ydre Föleres Svöbe er meget kortere end Dyrets Totallængde. 
Deres ydre Vedhæng er kort og bredt (dets stürste Brede udgjör næsten 
Halvdelen af dets Længde), hvilket beroer derpaa, at den indre Rand 
bøjer sig stærkt ud, hvorved Vedhængets Form i en ikke ringe Grad 
*) I det nedenfor i Diagnosen for nærværende Art opgivne Antal af Torne paa Rygskjoldets 
forreste Rand er den imidlertid ikke medregnet. 
