312 
Flade besat med en Række stærke Torne; sjette Led kun lidi kortere end 
fjerde, dobbelt saa langt som femte, har, foruden Tornerækker paa den 
bageste Flade, to Rækker Bårsteknipper langs Sidefladerne. 
Fjerde Fodpar er ubetydeligt kortere end tredie; dets sjette Led 
af lige Længde med det fjerde Led. låvrigt overeensstemmende med 
tredie Fodpar. 
Femte Fodpar stemmer temmelig nær overeens med fjerde, kun 
er dets fjerde Led lidt kortere end sjette, og viser ingen Torne paa den 
ydre Flade. i | 
Gjællerne ere ovale, hvilket dog især gjælder de tre første Par; 
de to sidste ere meget længere end de foregaaende; femte Par (fig. 61) 
foroven meget tilspidset og furet lige fra Spidsen; begge Delene altsaa 
lige lange. i 
Anden Bugring er usædvanligt lang (mere end tre Gange saa lang 
som förste), og udvider sig meget stærkt paa Siderne, saa at den (i Dyrets 
sædvanlige, vinkelformigt büjede Stilling) ikke blot skjuler en stor Deel 
af tredie Rings Sidestykker, men næsten ganske bedækker første Ring. 
Tredie Ring har Rygfladen hvælvet, men aldeles afrundet; den 
bageste Rand er i Midten uddraget i en Spids eller Vinkel, der dog er 
afrundet, og lægger sig tæt op til den fålgende Bugrings Rygflade. 
De følgende Bugringe forekomme mig ikke at vise noget Særeget 
i deres Form. 
Det mellemste Halevedhæng har i Regelen fire Par Torne langs 
Siderne*). I Enden viser det tre Par Torne (fig. 62), af hvilke det yderste 
er det korteste, halvt saa langt som det næste; dette, der er det længste 
og tillige det stærkeste, er dog noget kortere end Halevedhængets Brede 
i Enden; det mellemste Par staaer i Længde midt imellem de to 

+) Af 21 undersøgte Individer havde elleve fire Par Torne, tre fem Par, et tre Par; 
hos fire Individer viste den ene Rand fire, men den anden kun tre Torne, og hos 
to fandtes fire paa den ene Side, men fem paa den anden. 
