314 

gvintam longitudinis animalis partem complent, vixque apicem appendicis 
antennaruw exteriorum foliiformis superant; pedunculus flagellis longior. 
— Pedes maxillares externi ad apicem appendicis folüformis antennarum 
exteriorum ferme perveniunt. Appendix caudalis intermedia quatuor acu- 
leorum lateralium paribus armata. 
9. Hippolyte Phippsü Kr.*). 
(Tab. IH fig. 64—68). 
Formen langstrakt, let og sürlig. 
Rygskjoldet (fig. 64) er glat og hvælvet, ikke blot paatværs, men 
ogsaa temmelig kjendeligt i Retningen bagfra fortil. Det er hos nær- 
værende Art den bageste Deel af Rygskjoldet, som ved at sænke sig 
skraat frembringer denne Konvexitet i Retningen bagfra fortil; Panden 
er derimod kun ubetydeligt nedstigende, eller hos nogle Individer aldeles 
ikke. Kjöl findes vel almindeligen paa den forreste Halvdeel af Ryg- 
skjoldet, ‘dog oftest saa svagt fremtrædende, at den næppe uden Lupe 
kan bemærkes; hos enkelte Individer bemærkes slet ingen Kjål, men blot 
isolerede Tænder. 
Pandehornet (fig. 64) fremtræder omtrent i lige Flugt med Ryg- 
linien, og er i Regelen aldeles vandret (kun sjældent stiger det ganske 
lidt i Vejret). Det er kun af middelmaadig Længde, noget kortere end 
Rygskjoldet, omtrent dobbelt saa langt som Ojenstilkene, og naaer til 
Enden af de indre Föleres Skaft, men langtfra ikke til Enden af de 
ydre Föleres bladdannede Vedbæng. Hos enkelte Individer synes Hornet 
dog at blive noget længer end sædvanligt. Hvad Formen angaaer, maa 
mærkes, at det kun har meget ringe Dybde eller Höjde, og at den nedre 
Rand kun udvider sig meget lidt i Enden, samt at den Deel, jeg kalder 
+) Denne Art er opkaldt efter den bekjendte engelske Süfarende, Constantin Phipps, 
senere Lord Mulgrave, som i forrige Aarhundrede (1773) besøgte Spitsbergen, og 
leverede nogle Bidrag til at oplyse dette Lands Zoologi. 
