58 

med tre Par Torne (fig. 68), af hvilke det yderste er det korteste, det 
andet mere end dobbelt saa langt, og i det mindste ligesaa langt som 
Breden af Halevedhengets Spidse, lidt indadkrummet; det mellemste Par 
i Længde mellem de to foregaaende, fjerdannet. | 
Svömmefödderne vise hos Hannerne den sædvanlige Form; det 
første Pars indre Svimmeplade er kortere end den ydre, i Enden forsynet 
med et langt men smalt krölleberende Vedhæng; hos det andet Par har 
den indre Svömmeplade to Vedhæng, af hvilke det krüllebærende er meget 
langstrakt-eylindrisk og kun forsynet med faa Kröller yderst i Spidsen. 
Hos de norske Individer, jeg har troet at kunne henfére som Hunner 
til denne Art, er hos første Par Svömmefödder Svömmepladerne omtrent 
af lige Længde, men den indre bredere end den ydre; hos andet Par er 
den indre Svåmmeplade lidi kortere end den ydre; dens Vedhæng langt, 
særdeles tyndt, kun med et Par Kråller yderst i Enden, 
Jeg har erholdt nogle Individer af denne Art paa Spitsbergen, 
og ligeledes et ringe Antal paa den norske Kyst indtil Kristiansund; disse 
sidste stode i Störrelse temmelig meget tilbage for de forste. Fra Grön- 
land har jeg seet to eller tre Individer, som jeg troer med nogenlunde 
Sikkerhed at kunne henföre til denne Art; dog vil jeg betragte Sagen 
som endnu uafgjort, da de omtalte Exemplarer vare temmelig meget 
beskadigede. 
Alle Individerne fra Spitsbergen vare Hanner, hvorfor jeg har, 
været i megen Tvivl, om jeg ikke burde betragte dem som henhørende 
til foregaaende Art, der staaer denne meget nær, og af hvilken jeg blot 
kjender Hunner. Da der imidlertid blandt de norske Individer fandtes 
Hunner (rigtignok temmelig unge), der ikke syntes at kunne adskilles 
fra de beskrevne Hanner, ansaa jeg det for rigtigst, at betragte disse Dyr 
som særskilt Art*). 
*) Dog kunne disse Hunner i nogen Henseende siges at danne Overgang til H turgida, 
og Sagen bliver saaledes endnu stedse tvivlsom. 
