— 319 

H. Phippsü kan karakteriseres ved fölgende Linier. 
Scutum dorsale antice dentatum, carina vulgo obsoletiore, interdum 
prorsus evanescente. Rostrum frontale horizontale, angustatum, vix cul- 
tellatum, parvum, scuto dorsali brevius, dupla fere oculorum gaudet longi- 
tudine, apicemque pedunculi antennarum interiorum asseqvilur, non vero 
appendicis antennarum exteriorum folüformis. Margo ejus superior vulgo 
decem, inferior quatuor gerit dentes. Margo scuti dorsalis anterior quatuor 
armata est aculeorum paribus, primo et secundo supra oculos, tertio infra 
oculos, quarto ad conjunctionem marginis anterioris cum marginibus late- 
ralibus. Antenne interiores mediocris (in utroque sexu) magnitudinis, 
quartam fere longitudinis animalis partem complent, apicemque appendieis 
antennarum exteriorum folüformis longe superant; utrumqve flagellum pe- 
dunculo longius est. Pedes maxillares externi apicem appendicis anten- 
narum exteriorum assequunlur. Quatuor aculeorum appendicis caudalıs 
intermedie lateralium paria. 
10. Hippolyte pusiola Kr. 
(Tab. HI fig. 69—75). 
Denne lille Art, som, hvad Pandehornet angaaer, staaer ner ved 
HH. microceros, er af temmelig plump Form; især er Forkroppen gjerne 
noget tyk og ligesom opsvulmet. 
Rygskjoldet, som — Pandehornet medregnet — indeholdes om- 
trent 53 Gang i Totallengden, er meget stærkt hvælvet eller ligesom 
puklet i Retningen bagfra fortil. Panden er imidlertid ikke sönderligt 
nedstigende, men det er den bageste Deel af Rygskjoldet, som sænker 
sig dybt. Man kan ofte være meget i Tvivl, om man skal sige, at Ryg- 
skjoldet har Kjål eller ikke: i alt Fald er den gjerne meget lidt frem- 
ragende, og indtager kun en ringe Deel af Rygskjoldets Længde. Den 
Uovereensstemmelse, som iåvrigt forskjællige Individer i saa Henseende 
