593 
Art”), hvorimod Siderandene ere noget kortere, og deres Torn lidt sva- 
gere end hos foregaaende Art. 
Mellemste. Halevedheng er temmelig stærkt tilspidset mod Enden. 
Af Tornepar langs Siderne har jeg bemærket fem; men, da jeg kun har 
haft Lejlighed til at undersåge meget faa Individer, kan jeg ikke afgjüre, 
hvorvidt dette Forhold er bestandigt. 
Halevedhængets bageste Rand bærer fire Par Torne (fig. 77): de 
to mellemste Par ere de korteste, dog kun lidt kortere end det yderste 
og omtrent halvt saa lange som det andet Par**), paa Siderne beklædte 
med lidt tilbagerettede Haar”). Det længste Par er endeel kortere 
end Breden af Halevedhænget i Enden. 
Af Svömmefödderne kjender jeg kun den mandlige Form, der viser 
sig ganske normal. Den ydre Svåmmeplade er ubetydeligt længer end den 
indre; Vedhenget i Enden af den indre Svümmeplade paa förste Par 
indeholdes fire Gange i Svömmepladens Længde; hos alle Fodparrene er 
det af smal Form og kun forsynet med faa Kröller. 
Denne Art synes sjælden paa alle de Kyster, hvis Hippolyter ere 
Gjenstand for nærværende Arbejde: paa Spitsbergen har jeg ikke truffet 
den; paa den norske Kyst har jeg ved Kristianssund fundet et eneste In- 
divid; fra Grünland nedsendes den overmaade sparsomt imellem andre Årter. 
H. borealis adskilles ved folgende Karakteristik. 
Scutum dorsale vulgo obsoletius antice carinatum, dentibus vero 
carinæ sæpissime destitutum. Rostrum frontale horizontale, elongatum, 
eultellatum, basi ferme cylindrica, pedunculo antennarum interiorum paulo 
longius, appendice antennarum exteriorum paulo brevius ; nullis vulgo 
+) Ved Angivelsen af Bagkroppens Ringes Længde, maa tages Hensyn til den forskjæl- 
lige Maade, hvorpaa de ere krummede, da derved nogen Afvigelse i Maalene let 
kan foranlediges. 1 
**) Hos et Exemplar var dette Forhold noget forandret: de to mellemste Par vare 
lenger end det yderste, og havde omtrent 3 af andet Pars Længde. 
++) Af fire undersøgte Individer havde de to Börsterne rettede tilbage. 

