309 
tydeligt længere end fjerde; dette langs den ydre Side væbnet med syv 
til otte Torne”). 
Femte Par Fådder er atter lidt kortere end fjerde; fjerde Led 
langs den ydre Side væbnet med fire eller fem Torne (det förste Tal | 
synes det regelmæssige). 
Gjællerne (fig. 98) ere temmelig korte og brede, det bageste Par 
aldeles ikke tilspidset foroven; dets bageste Halvdeel rager lidt frem 
over den forreste. 
Hvad der i höj Grad udmærker nærværende Art, og gjør det let 
at adskille den fra alle andre, er Forholdet af Bagkroppens Ringe (fig. 
99, A). Istedetfor at næmlig kun de tre af disse ellers have Siderandene 
uddragne til Torne, er det her Tilfældet med alle sex Ringe, og Tornene 
ere desuden meget stærkt fremtrædende og iøjnefaldende. Dog, som det 
synes, i endnu håjere Grad hos unge Individer end hos fuldvoxne. 
Første Bugring viser paa hver Siderand to Torne, der ere rettede lige 
ned, og af hvilke den forreste, der fremtræder omtrent ved Foreningen af 
forreste Rand med Sideranden, er meget kortere og tyndere end den 
anden, der er anbragt henimod den bageste Deel af Sideranden. Denne 
Ring frembyder endvidere den Særegenhed, at, idet anden Rings Side- 
udvidelser lægge sig ud over den og ligesom sammenpresse den, op- 
staaer der paa første Ring, lige ovenover disse Sideudvidelser, en frem- 
ragende, noget stump Tand. Sideranden af anden Ring har kun een, 
meget stærk og lang Torn, omtrent paa Midten. Tredie Bugring, hvis 
Rygflade er bredt afrundet, og hvis bageste Rand kun fremtræder i en mid- 
delmaadig Grad og stumpt, har almindeligen to Torne: een meget stor paa 
Midten, og een meget lille, ofte næsten umærkelig (eller stundom endog 
ganske forsvindende), foran denne ved dens Rod. Fjerde og femte Ring have 
+) Hos enkelte, maaskee især smaa, Individer træfles paa dette ligesom paa folgende 
Fodpar et ringere Torneantal, fem eller sex. 
Vy* 
