342 
med Undtagelse af et, ingen mærkelig Konvexitet i Retningen bagfra 
fortil, og Panden er altsaa i Regelen næsten horizontal”). 
Pandehornet (fig. 105), der næppe naaer til Enden af Ojnene, 
og næsten aldeles skjules mellem disse, udgaaer næsten ganske vandret 
"fra Panden; det er ikke alene meget kort, men har tillige meget ringe 
Dybde, og ender tilspidset, uden nogensomhelst bladdannet Udvidelse af 
den nedre Rand. Det kan altsaa ikke, som hos de fleste andre Hippo- 
lytearter, sammenlignes med en Kniv, men snarere med en Syl- eller 
Naalespidse, saameget mere, som det fra Roden af ikke blot aftager i 
Dybde, men tillige i Tykkelse. AfTænder tælles langs den överste Rand 
(Endespidsen ikke medregnet) fire eller fem**); de tre förste af disse, 
som ere anbragte paa Rygskjoldet, overgaae de to sidste eller den sidste 
meget i Störrelse; den tredie af Rygskjoldets Tænder rykker stundom 
saalangt frem, at den maa regnes til Pandehornet, og aftager tillige i 
Størrelse. Langs Pandehornets nederste Rand findes ingen Tænder. 
Ved Roden er Pandehornet iövrigt treægget. Paa hver Side af dets 
Rod bærer Rygskjoldets forreste Rand (fig. 105 & 106) en paafaldende 
stor og stærk, lige fremad rettet Tand eller Torn over Øjet; den hud- 
agtige Lap, som rager frem nedenfor Øjet (Öjehulens ydre Vinkel), er 
her saa spids, at den kunde kaldes en Torn, hvis den ikke var for blöd 
dertil; men tæt nedenfor denne er en Torn af middelmaadig Styrke; 
ogsaa ved Siderandenes Forbindelse med forreste Rand findes en Torn, 
altsaa tilsammen tre Par Torne paa Rygskjoldets forreste Rand. 
Öjenstilkenes Form nærmer sig til det Cylindriske (9: de blive ikke 
meget tykkere i Enden). 
De indre Fölere (fig. 107) ere af usædvanlig Længde hos 
Hannerne, udgjôre omtrent den halve Totallængde, og naae, naar de 
+) Dette gjælder dog maaskee nærmest Hannerne. 
*) Fire er maaskee det regelmæssige Tal, thi blandt sex Individer fandt jeg hos to 
fem Tænder, hos de övrige fire. 
