Om K. Alexanders-Universitetets Muhammedanska mynt. 165 
kufiska dirhemer, mest halfvor och fjerndelar, i norden påträffats, hvilket icke är 
fallet med de myntfynd, man öfverkommit i Asien, Afrika och Spanien. 
Att flere österländska mynt i Finland framdeles skola påträffas, kan jemväl för- 
hällandet i Sverige lära oss. „Omkring 130 dylika fynd", skrifver Professor C. J 
Tornberg (i Kongl. Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-Akademiens Handlingar, 
2] delen, sid. 69), ,kunna numera uppvisas inom Sveriges grünser. Deras antal har 
på sista åren af bekanta orsaker?) betydligen tilltagit, så att blott något öfver 30 
tillhöra tiden före 1800 och af de öfriga de flesta tillkommit efter 1820. — Det är 
hufvudsakligast Östersjöns kuster som lemnat dessa skatter, men framför alla Gott- 
land, som lemnat nära hälften. — Det med hvarje år växande antalet lemnar en 
glad tillförsigt, att framtiden betydligt kan förkofra samlingen." I Ryssland och på 
andra orter, der österländska mynt i jorden påträffats, har förhållandet nära nog 
varit detsamma (se Fraehn, Ueber das Asiatische Museum der K. Akad. der Wiss. 
zu St. Petersburg, pag. 97 fülj. jfr Ledebur, Zeugniss eines Handelsverkehrs mit dem 
Orient zur Zeit der Arabischen Weltherrschaft, Berlin 1840, pag. 34 följ.). — I Ryss- 
land har man stundom påträffat alldeles sagolika massor af dessa mynt. Sawéljeff 
(Tonorpavia K1a40BB c BOCTOuNBIMU MOHerawu u naasalama Vli, VHE IX, X x XI 
B5Ka, BB Pocciu u npuéazriñckuxr crpanaxr, CII6. 1846, pag. XXIV, CXXXVII) 
uppskattar endast metallvürdet af ett i Pskowska guvernementet nära staden Ve- 
likie Luki år 1802 eller 1503 skedt myntfynd till mer än sjutusen rubel silfver, 
hvilka mynt han, på sannolika grunder, anser hafva tillhört blott en person, någon 
rik Nowgorodsbo, som lefvat i sednare hälften af tionde seklet e. Chr. Utomordent- 
ligt rikt var ock det år 1834 af några arbetare på godset Hoen i socknen Eger af 
Aggerhus stift i Norge gjorda fyndet af guld- och silfversmycken och mynt, ibland 
dem äfven gamla ER guldmynt, hvilka eljest ytterst sällan anträffas. Univer- 
sitetet betalade fyndet med 2030 norska specieriksdalrar. Bland de i Sverige funna 
och af Tornberg iinledningen till hans utmärkta arbete: Numi Cufici regii numophylaci 
Holmiensis (Ups. 1848) beskrifna 134 kufiska myntfynd, innehöll ett enda från Öland 
(1840) icke mindre än 1122 särdeles rara kufiska mynt och nästan likaså många 
fragmenter, utom en halsring och 4 armband, allt af silfver. 9) 
omnämner att man på Öland år 4771 ,funnit 40 hela arabiska penningar ibland ungefär 800 större och 
mindre afbrott, af hvilka icke ett enda stycke passade ihop med något af de öfriga, så att de tycktes kunna 
utgjort samma penning." 
5) Bland hvilka Förordningen af den 17 April 1828, om forntida minnesmärkens fredande och beva- 
rande, intager främsta rummet; dernäst underrättelser och uppmaningar, i almanachorna, till allmogen. 
6) Anmärkningsvärdt är att i sjelfva Orienten, de kufiska myntens hemland, dylika fynd föga påträffats. 
Carsten Niebuhr säger i sin Beschreibung von Arabien, Kopenhagen 1772, pag. 99: ,Silberne Münzen 
mit kufischer Schrift habe ich auf meiner Reise nicht erhalten. Sie werden bisweilen in Jätland, auf der 
Insel Bornholm, und in andern Gegenden der Ostsee gefunden, und sind deswegen in den Münzsamlun- 
gen gar nicht selten.“ Jfr O. G. Tychsen, von dem so häufigen alten Arabischen Silbergelde am Balthischen 
Meer, i Eichorns Repertorium VI, 185: ,— — — es fast scheint, als wenn alles alte Arabische Silber- 
geld sein Grab in den Gegenden am Balthischen Meere gesucht und auch gefunden hat.“  Jfr G. G. Ad- 
lerbeth 1. c., pag. 145. Redan i Tamerlans tid skall man förgäfves hafva efterletat kufiska mynt i sjelfva 
Samarqand, der en så ofantlig mängd af dem i åttonde, nionde och tionde seklet blifvit preglade. Se 
Il. C. Caseasesa Myxawwe4ganckag Hywuaswaruka, I, pag. XXXV. — Dessa uppgifter kunna dock icke 
anses tillräckligt bevisande, emedan det naturligtvis beror mycket pà sättet huru sádana mynt blifvit efter- 
LO|LIBRAF 
tz Ao. 
e 
oj 
