Om K. Alexanders-Universitetets Muhammedanska mynt. 173 
eonjeetur: Kujaba d. v. s. Kiew); äfven slafvar voro hos de hedniske Khasarerne 
en handelsvara, men ,hvad Judar och Christne, som i landet bo, beträffar, så an- 
sägo de, likasom Muhammedanerne, det vara stridande mot religionen att den ene 
med våld tager den andre till slaf och säljer honom" (Fraehns Zbn-Foszlan pag. 11 
& 15). — Ifrån Asien kommo, i utbyte mot nordens varor, vin, siden-, ull- och bom- 
ulls-tyger, perlor, frukter, kryddor; men dessa lyxartiklar kunde i norden icke, 
då för tiden, vara så begärliga och så högtuppskattade, som nordens exportvaror 
voro det i Asien, isynnerhet de dyra pelsverk, hvilka allt sedan Harun-el-Reschids tid 
hörde, och ännu höra till Asiaternes oumbärliga lyxartiklar, framför allt svarta räf- 
skinn, hvilka skattades högst bland alla pelsvaror. Skilnaden måste derfüre fyllas 
med guld och silfver, dels myntadt dels eljest bearbetadt till armringar, halsband, 
spännen, brisker och andra smycken, sådana man, jemte kufiska och andra medel- 
tidens mynt, funnit i mängd nedgräfda i synnerhet i Rysslands och Skandinaviens 
jord 25); 
Ehuru i industrielt hänseende föga utmärkte, förstodo Khasarerne dock att draga 
en icke ringa nytta af det fördelaktiga läge de vid utloppet af Rysslands största, 
nästan öfverallt segelbara flod, hvilken måhända genom en kanal dåförtiden var 
förenad med Don (Stüwe die Handelszüge der Araber, pag. 258 följ.), innehade. Sä- 
som medlare emellan Asiens och Rysslands lifliga handel, beskattade de alla genom 
dem fortskaffade varor. ,Portarne till rikedom för Khasarernes land (säger Ibn- 
Foszlan l. e. pag. 8 & 14) äro dels frakter, dels tionde för varor som enligt deras 
stadganden betalas på hvarje väg och haf och flod.” 
Men icke omedelbart genom Khasarerne hafva alla dessa österlandets mynt 
kommit från Asien till Europa. Nordligare än Khasarerne bodde på ömse sidor 
om Wolga ett genom sin vidsträckta handel och idoghet bekant folk, Bul gharerne 26), 
25) Genom det i Jaroslawska guvernementet år 1836 gjorda fynd af dylika smycken och prydnader, 
försedda med kufiska inskrifter (se Fraehns ofvanciterade Topografische Uebersicht, N:o 7), är liknande 
effekters österländska ursprung satt utom allt tvifvel. — Ibland sådana fynd är ett, som år 1841 i Finland 
påträffades, ganska märkvärdigt genom fyndortens läge i den högsta norden. Emellan Kuolajärvi och 
Sodankylä Lappförsamlingar fann man nämnde år under en jordsten följande till härvarande Universitet 
af d. v. Landskamreraren i Uleåborg, Assessoren €. G. Bergbom förärade smycken: en flätad balsring af 
silfver, tvenne armringar och en brisk af blandad metall, samt dessutom en liten vågbalance af metall med 
dertill hörande små vägskälar och 12 mindre vigter (se Finska Vet. Soc. Handlingar Tom. I, sid. 731, Tom. 
IH, 319.) Af ofvananfórde orsak har jag — aliis quantumvis renitentibus — ansett dessa effekter, böra, 
såsom förut, förvaras tillsammans med de österländska mynten, och icke från dem afskiljas för Musei 
ethnographici räkning. 
26) Öfver uppkomsten af namnet Bolgar, Bulghar, Burghar, Burghas (hvilket står i närmaste 
förhållande till floden Rha's eller Itils sednare namn: Wolga), äfvensom isynnerhet öfver Bulgharernes 
ursprung, hvilka i början voro e/f folk men sedermera, i femte seklet, delade sig i tvenne: Wolga-Bul- 
gharerne (= öst-Bulgharer, inre Bulgharer, svarta Bulgharer) och Donau-Bulgharerne (hvita Bulgha- 
rer) ligger ännu, enligt den lärde forskarens i deras historia, Fraehns, eget erkännande, mycken dun- 
kelhet. Man har ansett Bulgharerne än för Slawer, än för Turkar, än åter hänfört dem till Finnarne. Här- 
om säger Fraehn i sin afhandling Die ältesten Arabischen Nachrichten über die Wolga-Bulgharen, införd i 
Mémoires de l’Acad. des Sc. de St. P:brg, Sixième série, Tome I, sid. 549: „so verschiedenartig sind die 
Schattirungen und Gestaltungen, unter welchen diess Volk sich unsern Blicken darbietet. Es geht daraus 
deutlich hervor, dass es schon in früher Zeit eben so wenig ein rein Slawisches, als rein Finnisches oder 
Türkisches, sondern ein Amalgama von allen drei Racen war. Aller Wahrscheinlichkeit nach, gehörte es 
