174 GABRIEL GEITLIN 
hvilkas hufvudstad var Bulghär, der Kama faller i Wolga, och hvaraf ännu ruiner finnas 
qvar på 132 wersts afständ från, Kasan ?7), ehuru osäkert är huruvida de härröra 
från Bulgharernes välmaktstid eller, hvilket är troligare, från Mongolernes maktperiod 
(Fraehn, Mémoires de lAcad. 6/v* Série Tome I, pag. 528). Emellan Araberne 
och Bulgharerne rådde alltid ett vänskapligt förhållande, fóranledt af deras lifliga 
internationella handel. Islam hade tidigt bland dem vunnit insteg och med densam- 
ma en större bildning och insigt än som dåförtiden bestods i dessa nordliga trakter, 
hvilka af Araberne icke utan skäl betecknades såsom mörkrets land. Enligt en 
skriftlig tradition, befintlig i en tatarisk legendsamling (Ferheng-nameh) skall redan 
Muhammed sjelf år 9 efter Hidjra till Bulgharernes omvändande ditsändt 3 missio- 
närer, af hvilka en, Hanzala, genom ett underverk botade Bulghar-Khanens dotter, 
hvilket haft till påföljd att Aidar-Khan sjelf (så hette han) och hans folk antagit 
Islam. Den 12:te Ramazan år 12 e. H. (= 21 Nov. 633 e. Chr.) skall Hanzala i den 
på Aidar-Khans befallning uppbyggda moskeen offentligen för första gången förkun- 
nat Muhammeds lära. Hanzalah, berättas det, blef qvar i Bulghar och gifte sig 
med den af honom botade prinsessan, de öfrige missionärerne återvände till Medina, 
sedan de i tio års tid i den af dem inrättade skola lemnat undervisning. 
Fraehn har in extenso, både i original och öfversättning, meddelat denna le- 
gend i sitt arbete: De numorum Bulgharicorum forte antiquissimo (Kasan 1816) pag. 
75—86, och menar, att ehuru denna berättelse smakar af fabel (fabulam sapiat), en så 
tidig Bulgharernes omvändelse till Islam dock icke innehåller någon omöjlighet; sednare 
har han likväl ansett Ardar-Khans regering ha infallit på Abbasidiske Khalifen Muq- 
tedirs tid i början af /0:de seklet e. Chr.; (Mémoires, 6 Série Tome I, 188—190.) 
ursprünglich zum grossen Finnischen Völkerstamme, erlitt aber in der Folge der Zeit eine starke Ver- 
mischung mit Slawischen und mit Türkischen Völkern, und die Bulgharen an der Wolga wurden endlich 
fast ganz zu Türken, während ihre Brüder an der Donau in Slawen umgewandelt wurden.“ — Huru mycket 
án en så djup forskares och stor auktoritets ord måste väga i hithörande frågor, måste dock äfven denna 
lösning af det svåra problemet förefalla icke fullt tillfredsställande: en slik amalgamering af tre särskilda 
folkracer, så att hvarje spår af det ursprungliga språket försvunnit, innebär någonting syärfattligt och onatur- 
ligt. — Vivien de Saint Martin antager för gifvet att Bulgharerne — likasom Khasarerne — voro Finnar; 
„il est bien connu que les Boulghärs étaient un peuple d'extraction finnoise* (Sur les Khasares), i Nouvelles 
Annales des voyages, Année 1851, Tome 2, pag. 164 fólj. Detsamma pästär han i sin artikel Sur les Bul- 
gares, |. c. Année 1850, Tome 2, pag. 34 Men om detta outredda ämne kan man väl, åtminstone tills 
vidare, ej annat säga, àn hvad Araberne i dylika fall plága yttra: el xA, „Alläh vet det bäst." 
21) v. Erdmann, Ueber die Tataren Kasans, Zeitschrift d. Deutschen Morgenl. Gesellschaft, XIII, 
673, jfr Hammer-Purgstall, Geschichte der goldenen Horde, pag. 8, not. 15. — Emellan Khasarerne och 
Bulgharerne skall, enligt Arabiska och Ryska uppgifter, ett folk benämndt Burtas eller Bertas (Hammer- 
Purgstall 1. c. pag. 14, not. 1), haft sina bopälar. Men uppgifterna om dessa Burtaser äro dunkla och 
hvarandra motsägande. Fraehn (l c. pag. 62) säger: „Das land der Burtas (Bypracn der Russ. Chron.) 
zog sich von der linken Seite der Wolga da, wo es den Zwischenraum zwischen der Bulgharen und Cha- 
saren bildete, herunter bis nach Choresm, eine Strecke von mehr als 15 Tagsreisen.“ Pà den karta som 
medföljer Stüwes förutnämnda arbete: Handelszüge der Araber ser man ock das Volk der Bertas (— Bur- 
tas) upptaga venstra Wolgastranden. Saweljeff deremot I. c. LXV, anser dem hafva bott på högra 
eller vestra sidan af Wolga (ehuru den hans arbete medföljande kartan ,genom gravörens misstag" upp- 
tager dem på flodens östra sida). Sitt påstående grundar han förnämligast pa de många orts- och bya- 
namn som ännu finnas vester om Wolga, påminnande om de fordne Burtas, äfvensom floden af detta 
namn. Saweljeff fórmenar Burtas ha varit desamma som Mokscha. 
