176 ; GABRIEL GEITLIN 
menniskor (mort) vid vattnet (va) — att tacka sina industriósa grannar, de idoge 
Bulgharerne, hvilka funno sin uträkning vid att för Araberne utmåla de närmast boende 
folken sásom de grymmaste och vildaste menniskor, med hvilka hvarje beróring vore 
lifsfarlig; i Arabernes lifliga fantasi växte dessa gestalter snart till menniskofrätare 
och fruktansvärda vilddjur, med hvilka några handelsförbindelser ej vore lüngtans- 
värda. Ganska träffande anmärker härom Saweljeff (l. e. pag. CXVIID:: „Det är 
hógst troligt att Bulgharerne med afsigt bidragit till utspridandet af dessa falska ryk- 
ten om Mord va-folkets grymhet, för att hindra de företagsamma Araberne från di- 
rekta förbindelser med detsamma: ett folk som tog del i den östra nordens handel, 
var kunnigt i sjómansyrket och hemtade sina varor till Bulghars marknad, kunde 
icke vara alldeles vildt. Ja, sjelfva uppgifterna om deras grymhet äro ej bestämda 
— — — — Istakhri och Ibn-Hauqal motsäga sig sjelfve, dà de längre fram an- 
märka att Ersanerne hafva handelsrelationer med sjelfva Kiew och dit beledsaga 
utländske köpmän (men icke äta upp dem!).* 
Wolga-Bulgharerne sjelfve voro deremot i ständiga handelsförbindelser med de 
dem omgifvande folkstammar, såsom det redan nämnda Ersa, äfvenså med Wesi 
eller Wiisu-folket, dit vägen gick uppför Wolga och Scheksna. Bulgharernes stad 
var, enligt Ibn-Hauqal (Fraehn l. e. pag. 64, Saweljeff XCIX), berömd såsom 
upplags- eller marknadsplats 31) för dessa länders handel som förnämligast bestod i 
pelsverk, bernsten, mammuthsben och — slafvinnor (Fraehns Zbn-Foszlan, pag. 6, 
7, 94). Den mest indrägtiga handel bedrefs dock med de af Orientalerne så högt 
värderade pelsverk, hvilka för deras furstar och furstinnor samt högre embetsmän voro 
en oumbärlig lyxartikel. Für Bulgharerne var det derfóre af högsta vigt att ställa 
sig i omedelbara handelsrelationer med de folkstammar, hvilka hufvudsakligen syssel- 
satte sig med jagt i de ofantliga skogarne. inom Wolgas och Kamas flodomräden i 
nordvest och nordost om Bulgharernes land, samt derfóre i ymnighet och tvifvelsutan 
för en ringa ersättning ??) kunde förse dem med dyrbara pelsverk, bland hvilka 
31) Arabiska ordet Kö, (furdha) som egentl. betyder hamn plats, sf/atio navium, üfversättes af 
Fraehn: ,Stapelplats*, men Saweljeff, som antager att varutransporten såväl till sjôs från Kaspiska 
hafvets stränder, som till lands med karavaner från Kharesm (Khovaresm) och Bukhariet, egentligen kunnat 
üga rum endast vartiden, April—Juni, anser nämnde arabiska ord här betyda marknadsplats, mark- 
nad, hvilken, efter hans äsigt, hölls i medlet af Maj eller början af Juni månader. 
32) Handeln bestod hufvudsakligast i varubyte och kallades den stumma handeln, emedan trafikan- 
terne ej fórstodo hvarandras språk. Om den finska folkstammen Wiisu, Becb, (Wesi, Wesilüiset?) som 
bodde i trakten af Bielosersk, är särskildt nàmndt (Ibn-Foszl. pag. 205, 210, 211) ,att det ej var dem till- 
lätet beträda Bulgharernes område, emedan de alltid hemtade med sig en odräglig köld som förstörde all 
växtlighet — äfven midt i sommaren. Bulgharerne voro derfóre nódsakade att uppför Wolga och dess 
nordliga bifloder góra en làng fárd till dem; varorna (och silfvermynten?) utstálldes pà nägon bestämd 
plats och hvarje Bulghar utmärkte sina med något tecken. Följande dagen besöktes platsen äter, och ifall 
tillräckligt skinnvaror blifvit till utbyte framsatte, tog Bulgharen dem, och handeln var uppgjord utan att 
köpare och säljare sett hyarandra. Föreföll ersättningen alltför klen, lemnades allt orördt tills större be- 
talning utstülldes.* — Det är ej svårt att jemväl här uppspåra samma köpmannaklyftighet som genom ut- 
spridandet af så förfärliga rykten om Mord va-folket förstod att afhálla de lättrogne Araberne från alla 
handelsförbindelser med detsamma. Wiisu-stammen, äfven den, liksom andra tschudiska folk, ibland 
hvilka i detta afseende särskildt nämnes Jura eller Jugra (Jögrajass, Sjögren), skulle ej få komma i 
beröring med de i Bulghar gästande Araberne, utan fingo så Wesiläiset som Jögrajass et consortes 
