Om K. Alexanders-Universitetets Muhammedanska mynt. 177 
sobel-, bäfver-, utter-, räf- och hermelins- (enl. en annan tolkning: ickorn-) skinn 
särskildt af arabiska författare omnämnas. 
Icke blott med nästnämnde och andra nord-tschudiska folk, äfven med Slavä- 
nerne drefvo Bulgharerne en icke obetydlig handel. Nowgorod var näst Bulghar 
den andra vigtiga orten, hvarigenom Asiens och Europas handel förmedlades. Der 
var medelpunkten för Slavänernes och Krivitschernas handelsförbund, hvars 
verksamhet sträckte sig åt öster till Wolga och Bulghar; i söder — utför Dniepern 
genom Kiew — till Svarta hafvet, som af arabiska författare derföre ock kallades 
det Ryska, och Konstantinopel; i norr till Finland samt Östersjöns trakter. — Det 
förutnämnda rika myntfyndet i Pskovska guvernementet bevisar nogsamt huru betyd- 
lig och för Nowgoroderne indrägtig denna handel varit. 
Men äfven långt ned i sydost, ända till de mäktige och rike Samanidernes 
område, derifrån den största massan af de i Europas jord funna arabiska silfvermyn- 
ten beskrifver sig, sträckte sig Bulgharernes handel. Enligt en af Fraehn citerad 
uppgift af arabiska historieskrifvaren Mes udi (i dennes historiskt-geografiska verk: 
guld-ängarne, skrifvet omkr. år 944 e. Chr.) .gingo oupphörligt ??) karavaner ifrån 
Bulgharerne till Kharesm (landet öster om Kaspiska hafvet), hörande till Khorasan, 
och från Kharesm till dem; dock detta måste ske genom stepper der andra turkiska 
folk strüfvade, mot hvilka karavanerne måste vara beredde att försvara sig.“ (Mé- 
moires de l'Aead. de St. P:trbrg, 6®"° série, Tome I, pag. 178). 
Ganska vidsträckt var således Bulgharernes handelsverksamhet åt alla håll; 
men äfven många finska, eller som de af Ryssarne kallades, tschudiska folk deltogo 
i denna, såsom förut är anmärkt, genom Novgoroderne förmedlade österländska 
handel. Härom säger Saweljeff (1. e. pag. CLIX följ.): ,Stränderne af Ladoga 
sjön, följaktligen också sjelfva Wolkhows mynning, innehades af tschudiska (finska) 
folkstammar, och Novgorodernes farkoster skulle icke ens kunnat gå ut från Wolkhow 
— d. v. s. deras handel med vestern skulle icke kunnat existera — om icke Slo- 
venerne vid Ilmen-sjón hade stått i likaså ne fürbund med dessa Tschuder 
som med Wesi (Becs) vid üfra Wolga. Desse Téchuder voro en oumbärlig och en 
sista länk i kedjan af de folk som öfverfört österns varor ifrån Wolgas mynning till 
mynningen af Neva. Ladoga — är en rent fink sjö, Altokas [rättare: aaltokas] „den 
svallande ?2).< Krönikan (d. v. s. Nestor) känner denna sjö under namn af Nevo 
(neml. osero, sjö), och äfven detta är rent finskt: Neva betyder ingenting annat än 
kärr, sumpigt land, en benämning ganska passlig för dess stränder. — — Att 
Tschuderne färdades på dessa vatten, förr än Slavänerne, kan ej vara tvifvelaktigt, 
oskyldigtvis uppbära all den skuld, som endast och allenast bordt tillskrifvas de kalla vindar, hvilka kom- 
mande ifrån deras trakter hemsökte Bulgharernes land och hemtade med sig den ófverklagade kólden. — 
Om Wiisu- eller Wisu-folket har Fraehn skrifvit en särskild afhandling i Ibn-Foszlans &c. pag. 205—233. 
— J. A. Sjögren har om samma folk lemnat intressanta upplysningar: Gesammelte Schriften, 1, 470 följ. 
33) Det i denna uppgift (hvilken jemväl bekräftas af andra Arabiska författare) begagnade ordet 
la (oupphörligen) synes nog mycket motsäga Saweljeffs ofvan (pag. 176, not. 31) anfürda förmodan, 
att karavanerne endast en kort tid af äret, eller om vären, skulle varit i rörelse. 
31) Enligt Sjögren kallas ännu i dag, analogt härmed, Onega-sjón Aäninen, eller enligt derboende 
Tschuders fórderfvade uttal änine, den högljudda. Se Johan Andreas Sjögrens Gesammelte Schriften 
Tom. I, pag. 585, not. 143. 
23 
