Om K. Alevanders- Universitetets Muhammedanska mynt. 181 
Abasidernes och östra Umajadernes. Äfven förekomma, ehuru mera sällan, Ispeh- 
bedi-mynt från Taberistan (med dels pehlevi dels pehlevi-arabiska inskriptioner), Tahi- 
rider, Soffarider, Ilekider, Bujider, Hamdanider, Oqailider, Mervanider, 
Ortoqider, allt dynastier, som afskuddat sig Khalifens i Baghdad ok, hvilken slutligen, 
berófvad all verldslig makt, blef endast religions-chef — en Islamitisk pàfve. — De 
affallne Emirerne upphäfde sig till oberoende herrskare, fórst i de aflügsnare provin- 
serne, slutligen t. o. m. i sjelfva Baghdad, och läto slå mynt i sitt eget namn, en 
rüttighet som, under namn af Sikkeh, egentligen och endast tillkom Khalifen, likasom 
ett annat prerogativ, det, att vid den offentliga bönen Khalifens namn nämndes näst 
efter Profeten, tillhörde suverünen ensam och kallades AAutbeh. — Enstaka mynt 
af några mindre bekanta dynastier anträffas ock någon gång, ehuru ytterst sällan. 
Att man äfven öfverkommit mynt slagne af Wolga-Bulgharerne är förut omnämndt. 
Angående samtliga till nämnde klasser hörande österländska mynt är man nu- 
mera, oaktadt den lärde A. W. v. Schlözers deremot inlaggda stränga protest 
(Nestor II, pag. 281 följ.), ense derom, att de åtminstone till största delen, såsom 
ofvanföre är visadt, genom handeln kommit till norden. Men utom redan anförda 
slag af kufiska mynt, har man någon gång jemväl påträffat arabiska dirhemer slagna 
i Afrika och Spanien. Hit höra (utom de i Misr d. v. s. i Egyptens dåvarande huf- 
vudstad Fostat preglade, hvilka höra till samma kategori som de Asiatiska mynten) 
de af Khalifernes ståthållare i provinsen Afrigijah ( i trakten af nuvarande Tunis 
och Tripolis) emellan år 103 och 187 (= 721—803), af Aghlabiderne, som kort 
derpå upphäfde sig till oberoende Suveräner dersammastädes, af Idrisiderne i Vest- 
Afrika, Meghreb-el-akså (Marokko), emellan 173—186 (= 789—802), och af öst-Uma- 
jadiske Khalifens ståthållare i södra Spanien, el-Andalas, åren 110, 118 (= 728, 736) 
samt af de första Vest-Umaijadiske Khaliferne emellan åren 150 och 186 (= 767 
— 802) slagne arabiska silfverpenningar. (Se Fraehns Ibn-Foszlan pag. 249, samt 
oftanämnde Topographische Uebersicht, äfvensom Tornbergs inträdestal i K. Vitterh. 
Hist. och Antig. Akademien 1. c. pag. 79 följ.) 
Huru dessa mynt ifrån nordvestra Afrika och Spanien hittat vägen upp till Bal- 
tiska länderne och Ryssland, derom äro åsigterna ännu i dag delade. Någon direkt 
handelsväg ifrån Vest-Afrika och Spanien till norden fanns på denna tid icke, det 
synes således otroligt att dessa mynt, i likhet med de Asiatiska, skulle hitförts genom 
handeln. — Fraehn har med anledning af ett särdeles märkvärdigt myntfynd, som 
år 1822 påträffades i Mohilewska guvernementet och innehöll utom Ispehbedier och 
vanliga Öst-Umaijadiska och Abbasidiska, från åren 699 till 815 e. Chr., jemväl ett 
betydligt antal af i Spanien och nordvestra Afrika preglade kufiska mynt, hvilka be- 
skrifva sig från åren 727—802 enl. vår tideräkning, således från tiden före Ruriks 
ankomst till Ryssland, framställt den åsigt, att dessa Afrikanska och Spanska mynt 
genom Normannernes vikingatäg till Spanien och Afrika — derifrån de efter sin vana 
hemfört rika byten — kommit till Skandinavien, Tyskland och Ryssland. Såsom be- 
vis för denna hypothes anför Fraehn, utom Abulfedas och Mesu dis vittnesbörd, i 
synnerhet historikern Ben-abi-Ja aqub Ahmed el-Katibs (omkr. 890 e. Chr.) 
uppgift att: El-Magaus (läs: el-Medjus), de der kallas el-ras (d. v. s. hedningar, ma- 
gier, som kallas rus eller ryssar) år 229 (— 844) inryckt i Zschbilije (Sevilla) som är 
