Om K. Alexanders-Universitetets Muhammedanska mynt. 183 
något utslag i denna omtvistade punkt, hvars fullständiga utredning genom de hit- 
intills kända data knappt ännu ens kan slutföras. Å ena sidan tyckes mig den om- 
ständighet, att i det ofvananfürda Mohilewska fyndet, hvilket egentligen hos Fraehn 
väckte tanken på de Afrikanska och Spanska dirhemernes ditkomst genom Ryss- 
Normanerne, jemte de Afrikanska och Spanska dirhemerne äfven fanns en mängd 
sådana mynt som preglats i sjelfva Arabien, i Syrien, Mesopotamien, Iraq ' Arabi, 
Armenien, Taberistän, Iraq Adjemi, Khusistän, Kermän m. m., högt tala för den af 
Tornberg gynnade åsigt, att de till nämnde fynd hörande mynt kommit först till 
Armenien och Transoxana samt sedan på den vanliga handelsvägen förts in i Ryss- 
land; men å andra sidan blir det svårt att antaga, attt. ex. Idrisidernes och Vest- 
Umaijadernes, desse mot den rättmätige Khalifen revolterande och från honom af- 
fallne dynasters mynt skulle inom Khalifatet fått gå och gälla i handeln samt genom 
den kommit upp till Armenien och Transoxana, helst det, enligt Maqrisi, är kändt, 
att t. ex. Egyptens Khalifer och Sultaner förbjudit införseln af Khalifernes i Baghdad 
mynt till Egypten, der de icke voro gällande (0. G. Tychsen, introd. in rem numariam 
Muhammedanorum, pag. 80), och man således med största sannolikhet kan förutsätta 
att inom det egentliga Khalifatet de affällige dynasternes mynt med vida större skäl 
varit till införsel förbjudne. Huru än härmed må förhålla sig, på ett af de två an- 
förde sätten eller, hvilket ingalunda är otroligt, på båda, d. v. s. så väl genom han- 
deln som plundringståg, måste dessa mynt hafva kommit till norden; måhända hafva 
ock de i allt, särdeles hvad guld- och silfvermynt vidkommer, så driftige och verk- 
samme Judarne, om hvilka man vet att de i Harun-el-Reschids tid blefvo för- 
drifne från Khalifatet, haft sin hand med i spelet; och att de förstått så drifva sin 
sak, att äfven förbjudet silfvermynt kunnat komma till norden, är mer än troligt. 
Men det är tid att återvända till vårt egentliga ämne. Af det ofvan anförda 
framgår, att den orientaliska numismatiken — oafsedt det ljus som genom densamma 
sprides öfver Orientens egentliga historia — lemnat, och tvifvelsutan äfven framdeles 
skall lemna, många vigtiga upplysningar om österns och nordens ömsesidiga handels- 
förhållanden, hvilka förut varit fullkomligen okända. Häraf förklaras det ökade in- 
tresse hvarmed denna vetenskapsgren begynt omfattas och den lifliga uppmärksamhet, 
man numera fäster vid hvarje hithörande fynd. — Ett mångfaldt högre värde skulle 
visserligen också det finska universitetets orientaliska myntsamling äga, ifall alla dit- 
hörande muhammedanska mynt vore funna i Finland, men det är, af redan antydd 
orsak, icke fallet, utan har — hvarom jag nu går att närmare redogöra — denna 
samling till största delen uppstått genom gåfvor och inköp från olika håll. Emeller- 
tid saknas icke heller sådana muhammedanska mynt, om hvilka det är fullkomligt 
säkert att de funnits i finsk jord, och andra, om hvilka man med största sannolikhet 
kan antaga detsamma. — Vid beskrifningen af hvarje sådant, skall detta förhållande 
i det följande särskildt antydas. 
Sedan Finlands universitet, tillfölje af den Åbo stad år 1827 öfvergångna för- 
störelsen, blifvit förflyttadt till Helsingfors, skyndade man från alla håll, både inom 
och utom landet, att med ädel frikostighet bidraga till de vetenskapliga samlingarnas 
