Om K. Alexanders-Universitetets Muhammedanska mynt. 189 
Äfven genom köp har vår muhammedanska samling vunnit någon tillväxt: år 
1849, i Maj, försålde Studeranden Forsberg, Viburgensis, 180 st. gamla silfvermynt, 
mest vesterländska, men äfven några orientaliska (hvilka sednare, såvida de troligen 
blifvit funna i Finland, i det följande, då de i förteckningen beskrifvas, särskildt 
skola påpekas), tillsammans vägande 25 lod, för en summa af 40 Rub. sr. — År 
151749 inköptes 8 österländska silfvermynt och 11 svenska kopparmynt genom vice 
Häradshöfding J. Calonius. — År 1851, i December, föryttrade d. v. Assessoren 
Meinander ett Stor-Moguls mynt i guld för 12 Rub. S:r, och, år 1861, afstod Me- 
kanikern Wetzer ett sällsynt turkiskt guldmynt af år 1012 (—1603), funnet som- 
maren förut nära schweitz-tyrolska gränsen, för endast metallvärdet. — På samma 
billiga vilkor aflemnade ock, 1862 i Maj, guld- och silfverarbetaren Fagerroos till 
myntkabinettet ett persiskt silfver- och ett litet turkiskt guldmynt. — Att jemväl 
ibland andra Universitetet till inlósen hembjudna fynd och samlingar ett eller annat 
österländskt mynt kunnat finnas, ehuru derom ingen särskild uppgift förekommer, har 
i det föregående blifvit antydt. 
Hvad beträffar sjelfva anordningen och uppställningen af närvarande beskrifning 
öfver K. Alexanders-universitetets Muhammedanska mynt, så har den af Fraehn år 
1826, vid firandet af K. Vetenskaps-Akademiens sekular-fest utgifna Recensio numo- 
rum Muhammedanorum Academiae Imp. Seient. Petropolitanae tjenat mig till mönster, 
likasom densamma varit min fórnümsta hjelpreda, hvilken i tvifvelaktiga fall oftast 
lemnat mig ónskad upplysning. Af denna anledning har jag ock vid hvarje sádant 
mynt, som är lika med de i Petersburgska Vet.-Akademiens Museum Asiat. betint- 
liga, citerat pagina och nummer, under hvilka detsamma i Æecensio är upptaget. 
Endast deri har jag ansett mig böra afvika från sistnämnde arbetes plan, att jag 
jemväl anfört hvarje mynts storlek, enligt den Appelska myntmätaren (se planchen 
I) emedan ganska många mynt hafva alldeles lika inskriptioner, men i anseende till 
storleken äro mycket olika. Myntens vigt, hvilken i Fraehns Æecensio icke heller 
vesterländska myntens katalogisering år 1850 utfördes icke af mig, som då var mer än tillräckligt 
sysselsatt med de österländska, utan af vice Häradshöfdingen J. Calonius. Jag har nemligen länge 
ansett en af 5 lösa ark bestående gammal förteckning — skrifven med en stil, så förvillande lik framlidne 
prefekten för myntkabinettet, Professor Linséns hand, att jag ej annat kunde förmoda, än att densamma 
blifvit uppsatt af honom — innehålla den Bladska samlingens antiker, helst förteckningen börjar med 
„Äldre Folkslags mynt. I. Numi veteres cusi extra metropolin Imperii Romani. — Vid närmare påseende 
finner jag nu tydligt, att nämnde förteckning är författad af framlidne Akademie-Adjunkten, Professor von 
Becker, och det ex nobili officio samt med den största noggrannhet (se Cons. protokoll 182229 $ 9), och 
innehåller „sadana mynt och skädepenningar, hvilka, efter den genom Åbo stads brand år 1827 lidna för- 
stórelsen ur gruset uppgräfne, tills vidare äro till uppställning i Mynt- och Medalje-Cabinettet bibehállne.* 
— Härigenom är allt hopp om närmare upplysning angående den Bladska myntsamlingens innehåll af- 
skuret, och endast genom korrespondens på Sverige torde sådant framdeles kunna vinnas. — Emellertid 
bör jag här rätta ett i början af denna uppsats begånget misstag: icke blott , några större silfver- 
medaljer, som ur askan uppgräfdes, finnas ännu qvar;* enligt von Beckers förteckning funnos efter bran- 
den i Åbo år 1827: 40 guld-, 1062 silfver- och 1192 kopparmynt samt 10 i tackjern; bland dem följande 
orientaliska: 1 i guld, 14 i silfver och 6 i koppar. Härvid gör von Becker dock följande anmärkningar: 
„en stor del af anförde Mynt och Skädepenningar äro af elden mycket skadade; många dupletter före- 
komma." 
