596 J. J. CHYDENIUS. 
genom kokningen bildades utgjordes af den eller de mineralsyror som finnas 
i euxeniten, och om hvilkas natur kemisterna ännu ej blifvit ense. Dessa 
fällningar löstes alldeles fullständigt i oxalsyrelósning vid svag uppvärmning. 
I den från mineralsyrorna affiltrerade lösningen gjordes fällning med 
ammoniak, hvilken tvättades och behandlades med saltsyra, då en liten del 
ej löstes, hvilken deremot lätt löstes i oxalsyra, hvarigenom den visade sig 
vara mineralsyra. Till saltsyrelösningen tillsattes en vid kokning mättad, 
ännu het, lösning af svafvelsyradt kali. Härigenom uppstod en fällning som 
upptogs, tvättades med lösning af svafvelsyradt kali, samt behandlades här- 
efter i värme med utspädd saltsyra. Större delen löstes häraf, men en del 
förblef olöst, hvilken dock fullständigt löstes i oxalsyra och således var mi- 
neralsyra. 
Saltsyrelösningen borde nu innehålla ceroxid, som af Scheerer samt For- 
bes och Dahl uppgifves i euxenit, samt /Aorjord, om den finnes. Genom före- 
gående arbeten med detta mineral var jag dock öfvertygad att ännu något 
af mineralsyran skulle finnas med, fastän densamma redan, som af det före- 
gående synes, trenne gånger afskiljts. Till följe häraf behandlades lösningen 
på följande sätt. Ammoniak tillslogs, hvarigenom en hvit flockig fällning 
uppkom. Denna upptogs, tvättades och behandlades med oxalsyra under 
längre tid i nichvärme. Genom denna behandling löstes en stor del af fäll- 
ningen, men något förblef olöst i form af ett fint hvitt pulver. Häraf visade 
sig att ännu mycket af mineralsyran medföljt, men att det tillika fanns en 
oxid som bildade en olöslig oxalsyreförening. 
Denna upptogs, uttvättades noga med varmt oxalsyrehaltigt vatten, hvar- 
efter den torkades och glödgades, och qvarlemnade då ett fint, något gul- 
brunt färgadt pulver. Detta behandlades med svafvelsyra, som afryktes, samt 
derefter med kallt vatten, då det nästan fullständigt löstes, med qvarlemnande 
af en obetydlig gulbrun återstod. Under förutsättning att denna lösning nu 
innehöll ceroxid och möjligen thorjord gjordes med ammoniak fällning, hvil- 
ken sedan löstes i så litet saltsyra som möjligt. Denna lösning uppkokades 
och en lösning af undersvafvelsyrligt natron tillslogs, hvarigenom afskildes 
en fällning som till utseendet var alldeles lik den som under likartade om- 
ständigheter bildas i en thorjordslósning. Densamma upptogs, uttvättades 
och löstes i saltsyra, dà svafvelsyrlighet utvecklades. I den från ifrågava- 
rande fällning affiltrerade vätskan erhölls med ammoniak endast en ytterst 
liten hvit fällning, som ej gulnade då den fick stå i luften. 
Den lösning som under utveckling af svafvelsyrlighet erhållits, neutrali- 
serades med ammoniak då en hvit, flockig fällning uppkom, hvilken vid när- 
