I. Om Lovene tbi- Vandets Bevægelse i Strømme, som begrændses 



af faste Ledninger. 



roranlediget af hele vor mangelfulde Kundskab om flydende Legemers Bevægelse og drevet 

 af Ønsket om at blive i Stand til paa en tilfredsstillende Maade at kunne løse forskjellige 

 Opgaver, som Tiden krævede og min Embedsstilling forte med sig, har jeg alt i en lang 

 Række af Aar været sysselsat med Undersøgelser over flydende Legemers Bevægelse, og Re- 

 sultalerne af nogle af disse Cndersøgelser har jeg meddeelt i tvende Afhandlinger, som 

 undes optagne i Videnskabernes Selskabs Skrifters 5te Række, 4de og 6te Bind, den første 

 i Aaret 1855 og den senere i Aaret 1861, hvilke Afhandlinger omfatte Lovene for Vandets 

 Bevægelse i cylindriske og prismatiske Ledninger. 



1 den første Afhandling har jeg givet en [•'remstilling af Resultaterne af forskjellige 

 interessante Undersøgelser som Kjøbenhavns Commune lod udføre i Aaret 1852 for at 

 komme til Kundskab om glasserede Rørs Vandføringsevne, hvorom der dengang herskede 

 en ikke ringe Meningsforskjel blandt forskjellige engelske Ingenieurer, hvoraf Nogle antoge, 

 at den bekjendte af Eytelwein fremstillede Theori af Strømbevægelsen maatte være urigtig, 

 da Vandføringsevnen af Rørcloaker, ifølge deres Erfaring, var langt større end man efter 

 Eytelweins Theori skulde antage, og disse Ingenieurer paaslode derfor, at man ved Cloak- 

 anlæg med Sikkerhed kunde anvende glasserede Rørcloaker i en meget videre udstrækning 

 end det vilde være tilladeligt efter den Eytehveinske Theori. 



iMed Fuldførelsen af de af Kjøbenhavns Commune foranstaltede Undersøgelser over 

 glasserede Rørs Vandføringsevne maatte imidlertid den reiste Tvivl om Paalideligheden af 

 den Eytehveinske Theori forsvinde, fordi det ved disse Undersøgelser blev bestemt paaviist, 

 at uagtet Eytelweins Theori kun kan betragtes som tilnærmelsesviis rigtig, saa er den dog 

 baade saa vel begrundet og i saa nøie Overeensstemmelse med Forsøgsresultaterne, 

 navnlig naar Spørgsmaalet dreier sig om almindelige Ledningers Vandføringsevne, at man 

 kan være fuldkommen sikker paa, at den Feil , som man begaaer ved at folge Theorien, 

 næsten altid vil være forsvindende lille. 



