87 



hastighed, hvormed et fuldkommen flydende Legeme (t. Ex. Vand) bevæger sig paa den be- 

 tragtede Lednings Overflade, forplanter sig altsaa heelt og holdent fra Element til Element ud 

 til Ledningens Overflade, hvor den tjener til Overvindelse af Ledningsmodstanden; den 

 Kjendsgjerning, al Eytelweins Formel i alt Væsentligt viser sig stemmende med Naturen, 

 naar Talen er om Vandforingen af almindelige Ledninger og navnlig om cylindriske Led- 

 ningers Vandforing, bekræfter aabenbart Rigligheden heraf. Formedelst Vanddelenes Reac- 

 tion forplanter den drivende Kraft sig altsaa igjennem et fuldstændigt flydende Legeme fra 

 Element til Element af Strømmen ud til Ledningens Overflade, og naar Strømhastigheden 

 langs hele denne Overflade er den samme, saa er det klart, at Strømmen vil paavirke Lednin- 

 gen paa samme Maade, som naar Fluidet var ubevægeligt i det Indre. I dette specielle Tilfælde er 

 det dalet at forstaae, at Eytelweins Formel kan vise sig correct, og iTidens Løb kan have vundet en 

 storre Tillid end den virkelig fortjener, idet en uforandret ßundhastighed netop er et Tilfælde, som 

 hyppigt forekommer, eftersom det indtræder ved alle Stromme, som bevæge sig i Ror med cirkel- 

 formigt Tværsnit, naar Ledningen er heelt eller halvt fyldt, og ligeledes finder Sted, naar en Strøm 

 flyder i en aaben Canal, hvis Bundplan er parallel med del frie Vandspeil. Ved at betragte Stromme, 

 som bevæge sig med en forskjellig Hastighed i de forskjellige Punkter, der følge langs med Led- 

 ningens Overflade, er del paa den anden Side let at see, at Eytelweins Formel, der forudsætter at 

 Hastigheden ved Overfladen af Ledningen er den samme overalt, kun vil være istand til al frem- 

 stille Lovene for Vandets Løb med en vis Grad af Tilnærmelse. Hvad Ledningsmodstanden an- 

 gaaer, da forudsætter den Eytelweinske Theori som bekjendt, al denne voxer med Qvadratet af 

 Strømmens Middelhastighed, og denne Antagelse er i det Hele taget fundet saaledes bekræftet af 

 Naturen, at der næppe kan være nogen Tvivl om, at den Reaction, som udgaaer fra Ledningens 

 Overflade og som forplanter sig fra Elementoverflade til Elementoverflade gjennem den hele 

 Strøm, lodret paa Ledningens Overflade, i all Væsentligt er proportional med Qvadratet af den 

 Haslighed, hvormed de forskjellige Strømelementer glide forbi hinanden. Del er derfor denne 

 Forudsætning, som ligger til Grund for de Undersøgelser over Strømforholdene, som jeg i det 

 Følgende skal meddele , og jeg skal slrax bemærke, al da Conseqventserne af denne 

 Hypothese paa en mærkelig Maade vise sig overeensslemmende med hvad Erfaring paa 

 det Tydeligste har lært, saa holder jeg mig overbeviist om, at den nævnte Forudsætning 

 virkelig grunder sig paa en Naturlov. 



Efter disse foreløbige Bemærkninger ville ('"'g- 1- 



vi nu gaae over til at betragte en Vand- ^. * 1-^ 



strøm , hvis Tværsnit er fremstillet i den hos- „ 

 staaende Fig. I som et Rectangel AB CD, hvori ^ 

 CD betegner det frie Vandspeil, som flyder paral- 

 lelt med den Bundplan AB, hvorpaa Strømmen j^ 



B 



antages at bevæge sig paa Grund af el Fald af be- mmmmmmmmmmmmM 



Vidensk. Selsk. Skr, 5 Række, naluividensk. og maAem. Afd,, 9 Bd. IJI. 12 



