13 93 



gaaende den Udstrækning, hvori den fra Ledningens Overflade udgaaende Ledningsmodstand 

 forplanter sig i en given Strøm. 



Tænke vi os en Vandstrøm gjennemløbe en rectangulær Ledning, hvis Brede er 

 saa stor, at Sidefladerne ingen mærkehg Indflydelse udøve paa den betragtede Deel af 

 Strømmen og hvis frie Overflade eller Vandspeil flyder parallelt med Ledningens Bund; fore- 

 stille vi os derhos Strømmens Dybde at være mindre end Afstanden fra Ledningens Bund 

 til dens Dæksel, saml at hverken Luftmodstanden eller nogen anden Kraft end den egentlige 

 Ledningsmodstand modsætter sig Vandets Bevægelse i Ledningen, saa er det klart, efter 

 hvad jeg har udviklet, at Strømhastigheden maa være störst i Vandspeilet, og at den derfra 

 maa aftage nedad mod Ledningens Bund, hvor den er mindst. Tænke vi os derefter, at 

 Strømmen har en saa stor Dybde, at den fuldstændigt fylder hele Ledningens Tværsnit lige 

 til Dækslet, saa vil det fremdeles være klart, at ikke blot Bunden men ogsaa Dækslet maa 

 udøve Indflydelse paa Strømmens Dastighed. Men da opstaaer det Spørgsmaal, om den 

 Ledningsmodstand, som Dækslet foranlediger, forplanter sig ned til de Dele af Strømmen, 

 som i Ledningens nedre Halvdeel bevæge sig under Indflydelse af Ledningsmodstanden 

 fra Bunden, og om omvendt Ledningsmodstanden fra Bunden forplanter sig op til de 

 Vanddele, som i Ledningens øvre Halvdeel bevæge sig under Indflydelse af den Modstand, 

 som Dækslet udover. For at afgjøre dette Spørgsmaal, behøve vi dog kun at erindre, at 

 det er en velbekjendt Erfaring, at Vandføringen af en eensartet, rectangulær Ledning er 

 dobbelt saa stor, naar Ledningen er heelt fyldt, som naar den er halvt fyldt — naar alle 

 Forhold forøvrigt ere lige — ; thi deraf følger ligefrem, at den Modstand, som Dækslet for- 

 anlediger, ikke forplanter sig videre end netop til Midten af Strømmen paa samme Maade som 

 Modstanden fra Bunden, og at intet Stromelement paa eengang er paavirket af Lednings- 

 modstanden fra diametralt modsatte Sider. I en eensartet rectangulær Ledning, der gjen- 

 nemlobes af en Strøm, som fylder hele Ledningens Tværprofil, glide altsaa de Elementer, 

 som ligge Dækslet nærmest, paa dettes Overflade, og de Elementer, som ligge Bunden nær- 

 mest, paa Bundfladen ; Overgangen mellem det System af Strømelementer, som paavirkes 

 af Dækslet, og det, som paavirkes af Bunden, findes selvfølgelig i Midten af Strømmen, hvor 

 Hastigheden altsaa maa være et Maximum og tilmed ligestor for begge Systemer. Tænkes 

 Ledningens Dækflade at udøve en mindre Modstand imod Strømmens Løb end Bundfladen, saa 

 er det indlysende, at Hastigheden ved Dækslet vil være større end Hastigheden ved Bunden, 

 og Strømmens Maximumshastighed, der naturligviis er Maximumshastighed baade for de 

 Dele, der glide paa Dækslet, og for dem, som ghde paa Bunden, vil følgelig ligge nærmere 

 ved Dækslet end ved Bunden af Ledningen. Et saadant Tilfælde foreligger netop ved de 

 Forsøg, som Boileau har udført, og paa en lignende Maade maae Strømforholdene stille sig 

 i alle andre Tilfælde, hvor Vandspeilet ikke er fuldkommen frit og upaavirket af enhver 

 Reaction ved Overfladen, Luftmodstanden derunder indbefattet. 



