99 179 



6. Gaaer Slroiiimen Syd- Vest hen, sua er n < w< ?,n; den drivende Krall er 

 følgelig positiv, og Vandspeiisfaidet, lodret paa Slrømrelningen, gaaer imod Syd— Øst. 



7. Gaaer Strommen ret Syd hen, saa er m^Itt; den drivende Kraft er altsaa Nul; 

 men Vandspeiisfaidet, lodret paa Strømretningen, gaaer fra Vest til Ost og er et 

 Maximum. 



8. Antages endelig, at Strommen gaaer Syd- Øst hen, saa er ?^n<:ca<2n; den 

 drivende Kraft er allsaa negativ, og Strømmens Fald, lodret paa Stromretningen, 

 gaaer imod Nord- Øst. 



Er Vondspeilets Fald i Sirommens Retning (-tj) ii^i\e Nul, maae vi til Stor- 

 reisen af den saaledes betragtede Kraft, der har sin Grund i Jordrotalionen , føie Kraften 

 g . -jT. Den udkomne Sum er da den hele drivende Kraft. Betragtes i dette Tilfælde 



det lodret paa Stromretningen stedfindende Vandspeilsfald, sees dette at være fuldstændigt 

 uafhængigt af, om Strømmen har Fald i Retning af Danen elier ei, naar kun Strømmens 

 Haslighed og Ranens Retning forblive uforandrede. 



Af det saaledes Anforle er del indlysende, al enhver Strom, som bevæger sig paa 

 den nordlige Halvkugle, stedse har Fald lodret paa Slrømrelningen fra Høire til Venstre, 

 og al delle Fald under iovrigt lige Forhold er et Maximum for Strømme, der bevæge sig 

 i Retning af Meridianen , og el Minimum (nemlig Nul) fur Strømme, der løbe i Retning af 

 en Bredecirkel. 



Ville vi nu anvende det ovenfor Udviklede paa de i det nordlige Atlanterhav sted- 

 findende Strømforhold, som i del Foregaaende ere blevne nærmere beskrevne, saa komme 

 vi ved en meget simpel Betragtning af de stedfindende Forhold til folgende mærkelige 

 Kesullaler. 



Forst maa det erindres, at Æqvatorialstrommen efter at være indtraadt i del carai- 

 biske Hav løber nordvestlig hen indtil Yucatanstrædet, hvoraf hgefrem følger, at da 



— -<M<7r, saa er Strømmens Vandspeil stigende fra Venstre til Høire, samt deu drivende 



Kraft, der hidrører fra Jordrotalionen, negativ. Jordrotalionen holder allsaa Strømmen op- 

 stemmet imod de vestindiske Øer og modvirker desuden dens Løb gjennem hele det carai- 

 biske Hav; men da den desuagtet lober Nord — Vest hen, maa den enten have et Fald (u) i 

 denne Retning, som formaaer at overvinde alle Modstande, eller ogsaa maa Strømmen drives 

 frem af Passaten i den omhandlede Retning indtil Yucatanstrædet med en tilsvarende Kraft. 

 Efter at den har passeret Gap Si. Antonio paa Vestsiden af Øen Cuba, imod hvilken den 

 holdes opslemmet af Jordens Rotationskraft, drives den af denne Kraft hen i O. N. 0. 

 Retning, langs Nordsiden af Cuba, imod hvilken den bestandigt holdes opstemmet af Jordrota- 

 tionen. — Den tidligere Mening, hvorefter Havstrømmen skulde folge Fastlandet i nordvestlig 



