182 102 



lidigt hermod driver Passalen i Forenint,' med Jordrolalionen de Vandmasser, som Golf- 

 strommen sender ned imod den afrikanske Kyst, videre frem imod det caraibiske Hav. Paa 

 den Deel af Golfstrømmen, som folger Storbritanniens Kyster op imod Island og som der- 

 efter fortsætler Veien langs Norges Vestkyst heelt op forbi Nordcap, virker bestandigt 

 Jordens Rotationskraft fremad som drivende Kraft samtidigt med, at den opstemmer Vand- 

 speilet imod de nævnte Kyster, hvilke aabenbart forhindre Strømmen fra at antage et mere 

 ostligt Løb. Hvor disse Landes Modstande forsvinde , navnlig ved Nordspidserne af Skot- 

 land og Norge, sees Golfstrømmen al antage den mere ostlige Retning. 



Ved dernæst paa en lignende Maade at betragte den store iisførende Strøm, som 

 fra Spidsbergen løber ned imod Sydvest langs Grönlands sydostlige Kyst, viser det sig, at 

 ogsaa denne Strøm drives frem af Jordens Rotationskraft, der samlidigt holder dens Vand- 

 speil opstemmet imod den gronlandske Kyst, som ved sin Modsland forhindrer Strømmen 

 fra at folge en mere vestlig Hane. Men i del Øieblik den østgrønlandske Strøm har pas- 

 seret Sydspidsen af Grønland, forsvinder den Modstand, som tvang bemeldte Polarstrøm til 

 at følge den sydvestlige Retning, og da Vandspeilel i Davisstrædet kun har el svagt Fald 

 ned imod Atlanterhavet, maa Opslemningen imod Grønlands Østkyst foranledige, at Polar- 

 slrommen passerer Gap Farvel under en høiere Vandspeilsstand end Vandet i Davisstrædet 

 indtager, l'aa denne Maade faaer Strømmen Fald fra Sydspidsen af Grønland et Stykke op 

 i Havbugten Vest for Grønland, og drevet al Tyngdekraften iormedelst Faldet bevæger 

 Polarstrømmen sig vestlig og nordvestlig op i Bugten langs den grønlandske Vestkyst, imod 

 hvilken Jordrolalionen opstemmer Vandet. Men eflerhaanden som den vestgrønlandske 

 Polarstrom kommer hoiere op i Baffmsbuglen, møder den et hoiere liggende Vandspeil, 

 som lilsidsl noder den til at antage en vestlig og sydvestlig Retning over imod Kysten af 

 Labrador. Fra det øieblik dens Vandmasser have forladt den grønlandske Vestkyst indtil de 

 nærme sig til Kyslen af Labrador, hvor Vandspeilet har Fald imod Atlanterhavel i sydosllig 

 Retning, blive de paa Grund af delle Fald drevne af Tyngdekraften , langs Kysterne af 

 Labrador, ned imod Atlanterhavet i Forening med de Vandmasser, som strømme ned fra 

 den nordligere Deel af Raffinsbuglen. At den nedadgaaende Strøm følger Labradorkysterne, 

 har atter sin Grund i Jordens Rotationskraft, som holder den opstemmet imod Kyslen af 

 Labrador ligesom den i Baffmsbuglen holder den opadgaaende Polarstrøm opstemmet imod 

 den grønlandske KysL Under den Opstemning af Vandspeilet, som den store Polarstrom 

 er underkastet paa sin Vei langs Kysterne af Labrador og Newfoundland, sender Polar- 

 strømmen en Green igjennem Strædet ved Belleisle ind i St. Lorenzbugten, hvorfra det 

 lober bort imod Syd i Forbindelse med de store Masser af fersk Vand, som Lorenzfloden 

 fører ud i Havet. Naar Polarslrummen har naaet Østsiden af Newfoundland, løber den 

 Syd paa formedelst el Fald i denne Retning af Vandspeilet, og holdes samtidigt stærkt 

 opstemmet imod Land; men i det Øieblik, da den har passeret Gap Race, forsvinder 



