103 183 



pludselig den Modstand, som Landet frembød, og fra dette Øjeblik sættes Strommen i 

 Bevægelse Sydvest hen langs Land paa samme Maade, som ved Cap Farvel. Betragte vi 

 nu denne Polarstrum , som vedbliver at lobe Sydvest hen og som eflerhaanden optager de 

 Vandmasser, som tiistromme fra St. Lorenzbugten og flere andre Udløb langs den ameri- 

 kanske Kyst, vil det være klart, baade at denne Strøm drives frem af Jordens Rotationskraft 

 og at dens Vandspeil af samme Kraft holdes opstemmet imod Land fra Venstre til öoire. 

 Polarstrommen , der løber imod Sydvest, Side om Side med Golfstrømmen, har altsaa et 

 Fald af Vandspeilet ned imod Golfstrømmen, medens denne, som vi i det Foreguaende 

 have seet, har et Fald af Vandspeilet ned imod Polarstrømmen. Begge disse Havstrømme 

 drives altsaa frem i modsatte Retninger af Jordens Rotationskraft, og under denne Be- 

 vægelse danne deres Vandspeilsflader en lille Kløft, hvis Sideflader dog kun have en meget 

 svag Stigning til begge Sider af Berøringsfladen mellem de to Strømme. Under sit Lob 

 fra Newfoundland langs de forenede Staters Kyster altager Polarstrommen bestandigt i Stør- 

 relse indtil Florida, hvor den synes at forsvinde. Ifolge Berghaus' Angivelse kan man sætte 

 Polarstrømmens Brede ved Newfoundland = 50 Miil, dens Hastighed sammesteds = 1,8 

 Fod pr. Sec, medens man for Gap Hatteras, hvor Hastigheden sandsynligviis ikke over- 

 stiger 0,9 Fod pr. Sec., næppe kan sætte Strømmens Brede til mere end 7' Miil. 



Den Høide, hvortil Jurdrotationen opstemmer Polarstrømmens Vandspeil imod Land 

 paa Strækningen fra Newfoundland indtil Florida, er forskjellig og retter sig efter Strømmens 

 Brede og Hastighed. Den er størst ved Newfoundland , hvor den beløber sig til omtrent 

 ^ Fod; men derfra aftager Opstemningen imod Syd saaledes, at den allerede ved Gap 

 Hatteras kun er ganske lille. Polarstrommen holdes altsaa opstemmet imod Land af Jordens 

 Rotationskraft, der tvinger Strommen til at følge Østkysten af Amerika i alle dens Bugter 

 fra Nord til Syd; men Golfstrømmen, som løber frit i Havet fra Bahama-Øerne indtil New- 

 foundland, — hvorimod holdes den opstemmet? hvilken er den Kraft, som tvinger denne 

 Strøm til at følge Polarstrømmen i alle dens Bugter fra Syd til Nord istedetfor frit at følge 

 den mere østlige Bane, som Jordrotationen bestandigt stræber at give den? Det er natur- 

 ligviis den Kraft, som fremkaldes af Tyngden derved, at Golfstrømmens Vandspeil har et 

 Fald ned imod Polarstrommen , lodret paa Strømrelningen, og om hvilken vi have seet , at 

 den netop er stor nok til at holde Ligevægt med Rotationskraften. Men hvorfra hidrører 

 da dette Vandspeilsfald? 



I den af den amerikanske Kystopmaalnings Bestyrelse afgivne Beretning for Aaret 

 1860 er det antydet, at Golfstrømmens Bane i det Væsentlige er bestemt ved Havbundens 

 Form; men denne Mening kan umuligt være den rigtige, da Havbunden i det Hele taget 

 ligger betydeligt dybere end Golfstrømmens Bund, og da Havbunden tilmed sænker sig 

 meget stærkt imod Øst, hvorved dens Indflydelse, — hvis den virkelig udøvede nogen 



Vidensh Selsk. Skr. b Række, naturvidensk. og mslhem. AM. 9 B. III 24 



