206 126 



omtrent 1000 Fod. Regae \i, paa Grund af .Mangel paa noiagtigere Oplysninger, at Polar- 

 strømmen beholder samme Dybde, Hastighed og Brede indtil Sydspidsen af Grønland, og 

 at Længden af den Bane, som Polarstrømmen gjenuemlober fra 65° N. B. indtil Gap 

 Farvel er X = 125 Miil = 3 Mill. Fod, samt antages endvidere som Middeltal sinô = 

 0,89 og oj = ?r + 60°, saa kunne vi let bestemme Polarstrømmens Vandspeilsfald u paa 

 den omhandlede Strækning ved Hjælp af Formlen (72). Udføres Beregningen-, saa flnde vi 

 u = — 1,65 Fod, hvoraf allsaa fremgaaer, at Jordrotationen ikke blot driver Polarstrommen 

 frem indtil Sydspidsen af Grønland, men at den tillige driver Vandspeilet af denne Strøm 

 saaledes tilveirs, at dette ved Gap Fjirvel ligger 1,65 Fod høiere end paa den 65de Brede- 

 grad; derved skeer det, at Polarstrømmens østlige Rand, som paa 65° N.B. ligger i en 

 Høide af 3,3 Fod over Punktet A^, ved Punktet E., bliver beliggende i en Høide af 4,95 

 Fod over A-^. 



Under Polarstrommens Lob fra E^ iil E.^ holder Jordrolationeu Strømmen opstemmet 

 imod Grønlands Østkyst, og den Høide, hvortil Strømmens vestlige Rand saaledes op- 

 stemmes over den ostlige, bestemmes let ifølge (71), som giver /* = 1,08 Fod. Heraf 

 fremgaaer altsaa, at medens Polarstrømmens Vandspejl, langs Strømmens ostlige Grændse, 

 fra 65° N. B. indtil Gap Farvel, stiger fra 3,3 Fod til 4,95 Fod over A.^, saa stiger 

 Strømmens Vestgrændse paa samme Strækning fra 4,4 Fod til 6 Fod over Punktet A^. 



Imellem denne Koldvandsstrom, der langs Østkysten af Grönland sætter Syd hen, 

 og Golfslrominen, der fra Newfoundland sætter Nord hen imod Island, lader det sig nu 

 paavise, at den Green af Golfstrømmen, som boier Vester over gjennem Tværsnittet A^^E og 

 som derfra lober Sønden om Island, henimod den østgrønlandske Strøm, gaaer tilbage imod 

 Newfoundland. For at vise dette, maae vi lægge Mærke til, at medens den Deel af Golf- 

 strømmen, som fra Syd af ankommer i Punktet E, netop har det nødvendige Fald langs 

 den islandske Kyst, som behøves for at drive dette Vand over til Punktet E^ , saa har det 

 Vand, som langs Golfstrømmens vestlige Bred drives op til Punktet A^, aldeles intet Fald 

 derfra imod Punktet E^ og altsaa heller ikke nogen Tendents til at bevæge sig i denne 

 Retning; men Vandet maa søge at løbe ned imod Newfoundland, efter det naturlige 

 Fald af Vandspejlet. For et hvilketsomhelst andet Element af Golfstrømmen, som pas- 

 serer et Punkt, beliggende mellem A^ og E, vil man dernæst let indsee, at Vandspeilet 

 fra Tværsnittet A^E over imod Punktet E^ har et Fald, som noget nær er proportionalt 

 med den betragtede Vanddeels Afstand fra Punktet A^, hvoraf det tillige vil være klart, at 

 dette Fald af Vandspeilet kun vil være istand til at drive Vandel fra det betragtede Punkt 

 til en Afstand fra A^E, der er proportional med Faldet. Men deraf vil det fremdeles være 

 indlysende, at den Sønden om Island løbende Green af Golfstrømmen efterhaanden maa 

 sprede sit Vand over den hele Strækning af Allanterhavel, som ligger mellem Golfstrømmen 

 og den østgrønlandske Polarstrøm, og at Vandet, efterhaanden som det standser sit Lob i 



