238 



Rumfant: formindskes, freiiibringer en liniere Stand i Høret og allsaa en tilsyneladende 

 høiere Varmegrad. 



Det er o^saa vanskeligt at indføre en nøiagtig Correction for Lufttetiiperaturens 

 Indflydelse paa Calorimelret, da man ikke med Sikkerhed kan bestemme det Funct, da del 

 nedsænkede Legeme og Vandet have naaet samme Varmegrad. Dette sees tydeligt, naar 

 man kaster et Blik paa Torsøgenes Enkeltheder. Da Schiiller ikke meddeler de fornødne 

 Enkeltheder til Beregning af Correctionen , men kun iinfør^r, at han anvender samme Me- 

 thode som Wiillner, maa jeg henvise til Wüllners Alhandling i Pogg. Ann. V. 133, hvor 

 Beregningen af denne Correction for et enkelt Forsags Vedkommende er angivet med de 

 fornødne Details. (S. 297|. Det opvarmede Legeme bringer allerede i det Iste Tidsinterval 

 (20 Seconder efler Nedsænkningen) Calorimelrets Vnrnu'grad op over Luftens; derefter 

 stiger Varmegraden langsomt, bliver constant fra det 5te til det 8de Tidsinterval og aftager 

 derefter temmelig eensformigt indtil Slutningen eller det i:'de Tidsinterval med gjennem- 

 snilligt fl,°(Jü4. Til hvilket Tidspunct have nu de to Vædskers Varmegrader udjævnet sig 

 mod hinanden? Saalæuge Varmegraden stiger, er dette Pnnct ikke naaet, og heller ikke 

 under den constante IMaximunistemperalur; Ihi denne holdes kun constant derved, at den 

 Varme, der meddeles fra det opvarmede Legeme til Calorimelret, opveier Afkjølingen fra 

 Luften; senere aftager Varmegraden, fordi den sidste Størrelse laaer Overvægten over den 

 første. Men naar er den første Størrelse = O eller saa ringe, al man ikke behøver at 

 tage Hensyn til den? Derom giver Forsøget ingen Oplysning. Wiillner antager, at delle 

 finder Sted i det Ilte Interval efter Nedsænkningen, Noget der naturligviis kim er en For- 

 modning. Men lad os antage, at det forholder sig saaledes, saa komme vi til Beregningen 

 af Afkjølingen fra Luften. Wiillner beregner en Correction af 0,°<)02, hvormed Maximums- 

 temperaturen maa forhøies; men denne Correction er ubetinget beregnet efter urigtige 

 I'rinciper. Fra 8de til 13de Interval falder nemlig Varmegraden temmelig eensformigt 0,°004 

 for hvert Interval ved en Teniperaturdilferens af 0,°6. Men nu er Calorimelrets Temperalur 

 allerede fra 2det Interval (),°6 høiere end Luftens, og for de følgende Intervaller stiger den 

 lil 0,°7. Det er altsaa fumstændigt indlysende, al der fra 2del Interval indtræder en Af- 

 kjøling, der beløber sig lil 0,°0()4 pr. Interval. I 13 Intervaller har Calorimelret mistet 

 0,°052, og Maximumstemperaturen bliver altsaa 24, "2.52; samme Kesultat faaer man ved Be- 

 nyttelsen af den iagttagne Maximumstemperatur 2'i,°22o, naar man dertil lægger Afkjølingen 

 i 8 Intervaller. Wiillner beregner det virkelige Maximum lil 2i,222, altsaa 0,^03 for lavt. 

 Man kan ikke slaae sig til Ro med, at Varmegraden i del første Interval tildeels har været 

 under Luftens; thi hele Temperatursligningen i et Interval før Nedsænkningen beløber sig 

 til 0,°02, og det er klart, at i det Høiesle Halvdelen af denne Størrelse kan bringes i Reg- 

 ning, da Calorimelrets Varmegrad allerede efter del Lste Intervals Forløb overstiger Luftens. 

 Correctionen er saaledes 0,°(»2 eller 10 (îange større end den af Wiillner beregnede. Om 



