270 



der afvige mere end den ovennævnte Grændsefeil fra mine Bestemmelser, maae ansees som 

 unoiagtige. Dette gjælder saaledes ikke alene de ældre Bestemmelser af Favre og Bilber- 

 mann, men ogsaa de nyeste af Th. Andrews (Phil. mag. Januar 1871). Del vilde føre mig 

 for vidt at gaae udførligt ind paa, hvad der kan være Aarsagen .til disse Uovereensstem- 

 melser; men jeg maa dog fremhæve, at Andrews anslaaer sine Vædskers Vandværdi for 

 høit, og at han ikke bestemmer de enkelte Vædskers Varmegrad hver for sig, men antager, 

 at de før Blandingen have antaget samme Varmegrad. Men hvem kan indestaae for, at to 

 Vædsker, der findes hver i sin Beholder, saaledes at den ene Beholder svømmer paa Væd- 

 sken i den anden, ikke kunne afvige nogle Hundrededele af en Grad i deres Varmegrad, 

 selv om de havde været i Berøring med hinanden længere end nogle Minuter? 



Efter Basernes Natur falder Undersøgelsen i 5 Hovedafdelinger, af hvilke den første 

 omfatter de i Vand opløselige Ilter af Lithium, Natrium, Kalium, Thallium, Barium, Stron- 

 tium og Calcium samt Ammoniak; i anden Afdeling behandles Baserne af Magnesiarækken, 

 d. e. Magnesia, Manganforilte , Niklielilte, Kohaltilte, Jernforilte, Cadmiumilte, Zinkilte og 

 Kobberilte; i tredie Ilterne af Beryllium, Aluminium og Chrom samt Jerntreilte; i fjerde 

 de enkeltstaaende Ilter af de vægtfyldige Metaller Bly, Qvægsølr, Sølv og Guld og i femte 

 nogle organiske Baser, nemlig Æthylamin, Tetramethylammoniumhydrat og Triæthylstibinoxyd. 

 Endelig har jeg til Slutning givet en Oversigt over alle Resultaterne. 



A. Litbion, Nation, Kali, Thalliumilte , Baryt, Strontian, Kalk 



og Ammoniak. 



1. Da Baserne af denne Gruppe alle ere opløselige i Vand, kan Neutralisations- 

 varmen bestemmes directe ved Blanding af Syrernes og Basernes vandige Opløsninger. 

 Concentrationen var for Lithion, Natron, Kali, Baryt og Ammoniak en saadau, at 7200 Gram 

 eller 400 Moleculer Vand indeholdt 2 Æqvivalenter af Basen (ff = 1 Gram), og ligeledes kommer 

 der paa 1 Molecul af de tobasiske Syrer eller 2 Moleculer af de eenbasiske Syrer 400 

 Moleculer Vand, saaat i alle disse Tilfælde en ligestor Vandmængde indeholder lige Æqvi- 

 valenter. Kun Opløsningerne af Strontian og Kalk maatte paa Grund af Hydraternes Tung- 

 opløslighed anvendes stærkere fortyndede, og ligeledes ere Thalliumopløsningerne stærkere 

 fortyndede , fordi jeg kun havde et mindre Qvantum Thallium til min Raadighed. 

 Endvidere maa bemærkes, at ved Neutralisationsforsogene med Svovlsyre Bariumsulphatet 

 og Strontiumsulphatet udskilles som uopløselige Forbindelser, hvorimod de øvrige Sulphater 

 blive i Opløsningen. Jeg skal først anføre Enkelthederne ved Neutralisationsforsogene med 

 Svovlsyre. 



