336 



tørrede Planler til vor Haves Herbarium, som skykles J. D. Hooker og Rigsimiseet i 

 Utrecht, været istand til at blive mere fortrolig med de asiatiske Arier. Medens nu Under- 

 søgelsen af dette rigere Materiale i alle væsentlige Forhold har tjent til at bestyrke Rigtig- 

 heden af de Principer, som jeg i min tidligere Afhandling har lagt til Grund for Inddelingen, 

 har den ogsaa bidraget til at opklare en Del Tvivl, og i enkelte mere underordnede Punkter 

 medført nogle Forandringer. At Gyldigheden af den af mig foreslaaede systematiske laddeling 

 ligeledes bekræftes, saavel ved disse Planters indre Hygning, som ved deres geografiske Ud- 

 bredning, vil ogsaa her blive vist, saa at delte første Afsnit falder i følgende Kapitler: 

 1) Yderligere Bidrag til Egefamiliens morfologiske Forhold; 2) en Sammenligning mellem 

 den indre Bygning af Stammen hos Egen, Bøgen og Kastanien; 3) en systematisk Udsigt 

 over Egefamilien; -i) denne Families geografiske Udbredning. 



I. 



Yderligere Bidrag til Egefamiliens morfologiske Forhold. 



Bladene. I min tidligere Afhandling har jeg gjennemgaael de karakteristiske For- 

 hold i Bibbet'ordelingen og Indskæringerne. Hvad Sekundærribberne angaaer, da løbe disse, 

 naar Bladene ere indskaarne, ud til Enden af Freniragningerne (Takken, Fligen), som hos 

 Ci/dobalanopsis giira; naar Bladene derimod ere helrandede, da 

 enten dele Sekundærribberne sig i en temmelig slor Afstand fra 

 Ilanden i to Hovedgrene, hvoraf den ene bøier opad og den anden 

 nedad, som hos Quercus (Erythrolalanus) conspersa, eller de 

 ende i en med Bladranden næsten parallelløbende Bue, som hos 

 Pasania glabra. Foruden disse Forhold, der ere de almindeligste, 

 bør endnu udhæves følgende, sjeldnere forekommende, men dog 

 karakteristiske for egne naturlige Grupper: Sekundærribberne op- 

 løse sig ved gjentagen Galleldeling i større finere Ribber, som tabe 

 sig henimod Randen — saaledes navnlig hos 

 Quercus ( Heterobalamis) semecarpifolia (Tab. I, 

 1 — 3) og tildels hos flere Arter af llex- 

 Gruppen (Tab. II, 1—3) og a( Erythrobalanus- 

 Gruppen {cinerea, irnbricaria) — eller Sekun- 

 dærribberne løbe ud i en Tak, men afgive 

 nær Randen en med denne næsten parallel- 

 løbende Gren, saaledes som hosstaaende 



CyclobaianoiMs gtlva (Bl.). Træsnit viser. Dette Forhold gjør sig navnlig 



Af Quercus Sadlerianu. 



