II 341 



Med Hensyn til Skællenes Stilling savnes endnu hos liere Slægter {Caslanea , Fagus, 

 Nothof agtts) fuldstændige Oplysninger, hentede fra Ldviklingshislorien. Ifølge Hofmeister 

 ere de altid krandsstillede; Krandsene ere sædvanlig saa tætstillede, at Skællene ere tag- 

 lagte. — Sædvanlig ere Skællene i samme Krands indbyrdes frie, kun hos Cyclohalanus 

 og Cyclolalanopsis voxe de sammen og danne en helrandet eller tandet Skede. Et lig- 

 nende Forhold gjør sig gjældende hos de fleste Arter Nothof agus (Tab. VI, f. 8, 9), men 

 hos N. obliqua ere de fuldstændig frie og hos N. Menziesii kun meget lidt sammenvoxne 

 ved Grunden (Tab. VI, f. 3, 4). — Hvad Skællenes Form augaaer, viser den. væsentligste 

 Forskjel sig i, om de ere delte — som hos Castanea, hvor de danne grenede Torne og hos 

 Nothof agus alpina, hvor de ere fryndset-fligede — eller om de ere udelte, som hos de 

 fleste Slægter. Hos de tre store Underslægter af Slægten Quereus viser der sig i Regelen 

 en iøinefialdende Forskjel i Skællenes Form, saaledes at de hos Lepidobalanus have en nedre 

 bred med A,\en sammenvoxen, knudeformig udvidet Grund og en meget smallere fri Spids 

 lp. 340, flg./?, -Ë)*), medens de hos Æ'ry^Aj-oea/anHS ere trekantede (p. 340, fig. i^, G\ og hos 

 Cerris liniedannede (p. 340, fig. A, B)\ dog er det hos denne Underslægt ofte kunde øverste 

 Skæl, som have denne Form, medens de nedre ere meget kortere og bredere. Hos Pasania 

 have Skællene væsentlig samme Form som hos Quereus subgen. Lepidobalanus , men den 

 nedre, bredere Del er som oftest saa noie sammenvoxen med Axen, at den næsten ikke kan 

 adskilles fra denne, og den frie Del er sædvanlig spidsere og hos Pasania densiflora linie- 

 formig forlænget. — Det er kun sjelden, at Skaalen er sammenvoxen med Frugten, som 

 hos Cyclobalanus subgen. Encleistocarpus og hos Pasania subgen. Lithocarpaea. 



Hunblomsterne nærmest med Hensyn til Grifler og Ar. I min tidligere 

 Afhandling har jeg vist, at der maa lillægges Griflerne og Arrene den største Betydning i 

 Egefamiliens Systematik, og ved alle de Arter, som jeg har havt Leilighed til at undersøge, 

 siden min Afhandling udkom, er jeg bleven bestyrket i Rigtigheden heraf. Ved disse Or- 

 ganer dannes saaledes en skarp Adskillelse mellem Castaninæ med valseformede, stive 

 oprette Grifler, der i Enden have et punktförmig Ar (p. 342, fig. A— I) og Quercineæ med 

 Grifler af forskjellig Form (dog ikke valseformede), som altid have Arret udbredt paa hele 

 den indad- eller opadvendte Side (p. 343, fig. A— G). Det har fremdeles vist sig, at alene 

 disse Organer danne et sikkert Grundlag for en naturlig Gruppering af de talrige, ved saa 

 mange Overgangsformer forbundne. Arter af Slægten Quereus. Ved de paa Tab. V givne 

 Analyser vil det saaledes sees, at Griflerne hos alle Arter af Underslægten Cerris, hvoraf jeg 

 tidligere ikke havde kunnet undersøge ret mange Arter, have den samme liniedannede, i 



*) Blandt de Afvigelser, som her gjore sii.- gjældemle, fortjener især at udhæves, at hos nogle Arter ere 

 de øverste Skæl liniedannede som hos Cerris. saaledes hos Q. macrocarpa og olivæformis, og hos 

 Lepidob. (Prinus) % serroides have Skællene væsentlig samme Form som hos Erythrobalarms. 



43* 



