380 50 



disses Fremtræden i tidligere Jordperioder. Denne Del af nærværende Afhandling vil derfor 

 falde i følgende Afsnit: 1) Egefamiliens Udbredning i Nutiden; 2) Forbindelsen mellem disse 

 Planters udbredning og den systematiske Inddeling, sora her er gjort gjældende; 3) For- 

 holdet mellem Familiens nærværende Udbredning og dens Fremtræden i Fortiden; 4) de i 

 de foregaaende Afsnit omhandlede Emners Forhold til Spørgsmaalet om Arternes Oprindelse. 



1. Egefamiliens Udbredning i Nutiden. 



Denne Familie tæller i det Hele 332 Arter, som ere fordelte paa følgende Maade 

 mellem Underfamilierne og Slægterne: 



Quercus 200 Arter. 



Otjclohalanopsis 25 — 



Quercineæ 225 — 



Pasania 40 — 



Cyclobalanus 30 — 



Castanea 22 — 



Castaninæ 92 — 



Fagus 3 — 



Nothof ague 12 — 



Fagineæ 15 — 



Et Blik paa det denne Afhandling ledsagende Kort, hvorpaa jeg har søgt at an- 

 skueliggjøre üdbredningen, vil vise, at Egefamilien væsentlig er indskrænket til den nordlige 

 Halvkugle — kun i det østlige Asien gaaer den noget syd for Ækvator paa de indiske Øer — , 

 og at den ganske mangler i Australien, i hele Afrika med Undtagelse af Nordranden, i den 

 allerstørste Del af Sydamerika, men at den paany optræder i den sydlige Halvkugles tem- 

 pererede Zone, nemlig i Chili, Ildlandet, paa Ny Zeeland og Van Diemens Land. 



De gunstigste Betingelser for denne Familie findes i den tropiske Zones Bjerg- 

 egne, i en Høide af 4 — 5000 Fod eller noget høiere, dog kun paa saadanne Steder, 

 hvor der foruden en ensformig Varme af c. 15 — 17° C. tillige findes en meget betydelig 

 og over hele Aaret temmelig ensformig fordelt Fugtighed. Det er under saadanne ydre 

 Forhold, at Egefamilien optræder med den største ftigdom paa Former, med sit Maximum 

 af Arter, paa Java og Sumatra og paa den østlige Skraaniog af CordiUereu i Mexico. Ved 

 en mørkere Skravering ere disse to Punkter for Egefamiliens Maximum betegnede paa Kortet. 

 Endnu et tredie Sted, der dog ikke er fuldt saa rigt paa Arter som de to foregaaende, er 

 Lilleasien. I den tempererede Zone stige disse Planter ned i Lavlandet, medens paa 

 samme Tid Arternes Antal aftager betydeligt; men de faa Arter, som her findes, udmærke 



