382 52 



pæiske og amerikanske Former, Slén-Egenes Gebet i Ny Mexico og de slorfrug tede 

 Eges Gebet i Mexico og Centralamerika. Meget langt sondret fra de øvrige Gebeter ligger 

 de stedsegrønne Bøges Gebet, nemlig i Cbili. De stedsegrønne Bøge (Nothofagus) 

 optræde her ikke alene i et forholdsvis stort Antal Arter, men tiere af disse udgjøre en 

 væsentlig Bestanddel af Høiskoven. Ege- og Kastaniegruppen have her ikke en eneste 

 Repræsentant. Nogle Nothofagus- Arter voxe ogsaa paa Ny Zeeland og Van Oiemens Land. 



Her skal nu i det Følgende gives en Skildring af disse Gebeter, der uden at med- 

 tage altfor mange Enkeltheder dog er fuldstændig nok til at give en nogenlunde fyldig 

 Forestilling om den Rolle, som Egefamilien spiller i Forhold til den øvrige der forekom- 

 mende Plantevæxt. 



Ege-Kastaniernes Gebet. 

 (Cydobalanus, Pasania). 



Delte Gebet indbefatter de indiske Øer, Filippinerne og Bagindien indtil 20° n. Br. 

 Kun Java er navnlig ved Blumes, Reinwardts, Korthals's, Hasskarls og Junghuhns 

 Undersøgelser nøie kjendt*). Sumatra blev paa Foranledning af Sir Stamford Raffles 

 først undersøgt af Jack (18l8 — 22). Thomas Horsfield samlede Planter der 1812 og 

 1818, Korthals som Medlem af en naturkyndig Kommission 1832—33 og Junghuhn 

 1840. Det største udbytte fra denne skyldes dog ïeysmann (1855 — 57), hvis Sam- 

 linger det fornemmelig er, som ligge til Grund for den Udsigt over Sumatras Plantevæxt, 

 der skyldes Miquel**). Borneo og Celebes ere endnu kun meget ufuldstændig kjendte i 

 botanisk Henseende, men stemme i det Hele mere overens med Sumatra end med Java. 

 Javas almindelige fysisk- geografiske Forhold bestemmes fornemmelig ved den lijæde af 

 7 — 10,000 Fod høie Vulkaner, som strækker sig gjennem Øen. Java hører nemlig ligesom 

 Sumatra til den vulkanske Ring, der fortsættende sig over de smaa Sundaøer, Molukkerne 

 og Filippinerne omslutte de paa Malakka, Borneo og Celebes herskende Granitdannelser. 

 Kun den vestlige Del indtages af en Plateauhævning (Hoislelterne Bandang og Garoet hæve 

 sig til 2,200'); i den øvrige Del af Øen staa Vulkanerne som næsten isolerede Kegler paa 

 det flade Land. Da de høie vestlige Bjerge optage Størstedelen af den Fugtighed, som den 

 regnbringende Nordvestvind (Monsunen) fører med sig, har den østlige Del af Java et meget 

 tørrere Klima end den vestlige. Her findes følgende Plantebælter: 



*) Blume: Flora Javæ nec non insularum adjacenlium, 182S— 29. Verhandclungcn over de natiirligke 

 Geschiedenis der Nederlandesche overzeesche Besitlingen uitgegeven door Temminck 1839 — 44. — 

 Franz Junghuhn: Java, seine Gestalt, Pflanzendecke und innere Bauart. Bd. 1—3. 1852. 

 **) Miquel: Sumatra, seine Pflanzenwelt und deren Erzeugnisse. 1862. 



