55 385 



flora, C. lineata o. m. a. have deres rette Bjem. Der er en af disse Arter, Pasania prui- 

 nosa, hvoraf en egen Varietet {var. alpina) paa nogle Steder i den østlige Del af Java, og 

 navnlig paa Vulkanen Kawi, stiger op i det alpine Bælte og lier i en Høide af 8-9000, 

 betegner Grændsen for Trævæxten. Det er lave forkrøblede Træer med vidtudbredte Grene, 

 tæt behængte med Skæggeiav (Junghuhn I. c. Bd. 1, p. 361). 



De andre Øer synes, saavidt man kjender dem, i det Hele at stemme overens med 

 Java, navnlig med Hensyn til Kystvogetationen. Ogsaa i de andre Plantebælter er det væ- 

 sentlig de samme FamiUer og Slægter, som ere herskende, men hver af de større Øer 

 har gjennemgaaende egne Arter. Sumatra og Java have hver henved 30 Arter af 

 Cupuliferer, men uagtet disse to Øer ligge hinanden saa nær, skal der ifølge M i que I kun 

 være 3 Arter, som de have fælles, nemlig Pasania spicata, P. mappacea og Ctjclohalanus 

 Javensis. 



Ovad Plantevæxten paa Sumatra angaaer skal der vise sig ikke ringe Forskjel mellem 

 Østsiden og Vestsiden og mellem Nordsiden og Sydsiden af denne 0. De» Indblanding af 

 nyholiandske Former, som er karakteristisk for Plantevæxten paa hele den indiske Øgruppe, 

 gjør sig stærkere gjældende paa Sumatra, Borneo og Celebes end paa Java. Blandt de nyhol- 

 iandske Typer, som saaledes optræde paa Sumatra, fortjene især at udhæves: Myrtaceer (iep- 

 tospermum, Bæclcea, Melaleuca, Tristania), Epacrideer [Leucopogon], Casuarina Sumatrana, 

 der har en stor Udbredning paa Bjergene, Proteaceer (Eelicia), Dodonæa og Lagenophora 

 Sundana. Dipterocarpeerne, Chrysobalaneerne, Melastomaceerne, Begoniaceerne, Nepentha- 

 ceerne og Rhodorendrerne ere stærkere repræsenterede paa Sumatra end paa Java. Den 

 for alle nordligere Lande saa karakteristiske Fyrreslægt har paa Sumatra sin sydligste Re- 

 præsentant, og Pinus Merkusii paatrykker Plantevæxten paa Nordsiden af Sumatra et mere 

 nordligt Præg. Af Slægten Castanea er en egen underslægt, Callæocarpus Miq. [Sumatrana 

 og rliamnifolia), der endnu kun er ufuldstændig kjendt, eiendommelig for Sumatra. 



Paa Sumatra strækker den høie Vulkankjæde sig langs med Sydvestkysten og breder 

 sig ved Sidekjæder omtrent til Midten af Øen , medens den sydostlige Elalvdel indtages af 

 en kun lidt over Havet hævet sumpig med Urskove dækket AUuvialslette. Sumatra mangler 

 ganske de for Vestjava saa karakteristiske Rasamala-Skove, og her frembyder sig navnlig 

 det mærkelige og afvigende Forhold, at uagtet denne er nærmere Ækvator, ligger Plante- 

 bælterne lavere end paa Java. Ege-Kastanierne udgjøre saaledes allerede fra en Høide af 

 500' en væsentlig Bestanddel af Skovene i Forbindelse med Dryobalanops, Dipterocarpeer, 

 Gassier og Acacier, medens ÄMiws-Arter voxe mellem Scitamineer i Underskoven. I Batta- 

 landene begynde Naaletræerne allerede i en Høide af 3000', saaledes Dacrydium elatum og 

 Pinus Merkusii, og paa de høieste Toppe af Bjergene, her 5—6000', voxe alierede Thi- 

 baudier og andre for det alpine Bælte karakteristiske Væxter. Hertil kan endnu føies, at 

 medens Casuarina paa Java er indskrænket til østsidens større Bjerghøider, danner Casuarina 



