404 74 



til 8000 Fod, men Syd for Floden Drin have de helieniske Bjerge kun en Høide af 2—3000 

 Fod. Det stedsegrønne Skovbælte med Quercus Siiher og Q. pubescens strækker sig til 

 1200 Fod og er skarpt adskilt fra det føiijende Bælte, som dannes af Ege (Q. pedimculata 

 rar. Brutia, Q.Cerrïs, Q. [Cerris] Macedonica) og Acer Tataricum] kun paa enkelte høiere 

 Toppe kommer endnu et Bælte, hvor Pinus Brutia og Rhamnus alpina ere herskende. 

 Paa Bjergene, som danne Grændsen mellem Albanien og Macédonien, voxc (paa 42°) fra 

 Foden (700 — 900 Fod) og til 2800 Fod flere Varieteter af Quercus «essilif/ora [Apennina, 

 Esculus Griseb.), Oorylus Avellana og Ostrija; fra 2800 til 4500 Fod Quercus ■pedunculata 

 og Fagus sylvatica. Dette Bælte støder, da Naaletræerne her mangle, umiddelbart op til 

 det alpine Bælte, der næsten alene dannes af urteagtige Planter: Dryas octopetala, mange 

 Saxifrager o. 1., og paa nogle Steder naacr op til 7900 Fod. Paa Bjerget Nidgé i den syd- 

 østlige Del af iVlacedonieu fandt Grisebach følgende Bæller. Fra 1240— 2650 Fod dannes 

 Skoven af Quercus Cerris; derpaa følger (fra 2b50 — 3000 Fud) el smalt meget planterigt 

 Bælle af Buske, blandl hvilke Juniperus Oxycedrus og Dapjhne glandulosa især ere her- 

 skende. Fra 3000— 4400 Fod danner Bøgen et Bælte, i hvilket ogsaa Pinus uncinata fore- 

 kommer. — Kystsletten ved Vardar Flodens Munding har næsten Steppe -Karakter. Slore 

 Strækninger ere bedækkede med Tamarix gallica eller med énaarige Græsser. Samme 

 Steppekarakter gjentager sig i en stor Del af del Marmorhavet omgivende Kystland, lion- 

 slanliiiopel er saaledes omsluttet af en Steppe, dækkel med Poterium spinosum. Quercus 

 coccifera og Cistus Monspeliensis ere herskende i det stedsegrønne Bælte i denne Del af 

 Tyrkiet indtil 1200 Fod. Fra denne Høide begynde Skove af Eg {Q. pedunculata) og Bøg. 

 Bjerget Athos, som indtager den østligste af de tre fra den Kalcidiske Halvø fremspringende 

 Arme, har en rig og yppig Planlevæxt. Indtil 1200 Fod er del dækket af stedsegrønne 

 Buske og lave Træer: Arbutus Ünedo, Quercus Ilex, Cistus salviæfolius, C. villosus, Erica 

 arborea, Sp artium junceum og paa nogle Steder Euphorbia spinosa og E. Characias. Det 

 næste Bælte (1200— 2000 Fod) bestaaer af en blandet Skov af Kastanie, Ædelgran, Stilk- Eg, 

 Sten-Eg, Kermes-Eg og Kristtorn med Buskads af Ruscus aculeatus og Hypoglossum og 

 med Slyngplanter {Tamus Creiica, Smilax nigra). 1 det folgende Bælle (3000 — 3500 Fod) 

 hersker alene Stilk-Egen, hvorpaa der følger et dobbelt Bælte af Naaletræer, dannet af 

 Pinus Laricio (3500—4500 Fod) og Ædelgran (4500—5250 Fod), der her optræder paany 

 som eneherskende til Skovgrændsen efter at have manglet mellem 3000—4500 Fod. I det 

 alpine Bælte, som naaer til Toppen (6438 Fod), ere Saxifrager, Cruciferer, Euphorbier, 

 Prunus prostruta og en Rose herskende. — I den østlige Del af Thracien mangle de fleste 

 af de for Middelhavslandenes Flora karakteristiske Former, og Plantevæxten har et mere 

 nordligt Præg. Ege med afl'aldende Blade, Ostrya, Acer camjiestre, Cornus niascida, Popu- 

 lus nigra, Pyrus salviæfolia, Fraxinus Ornus; kun Slyngplanterne, som her omvinde Træerne 

 {Smilax aspera, Tamus communis Og Vitis rinifera), røbe et sydligere Hjem. Den bclhy- 



