79 -409 



med Arter, som have deres egentlige Hjem i Middelhavslandene, nemlig Qtiercus Cerris, 

 Q. occidentalis, Q. piibescens og Castanea vulgaris, og denne sidste naaer i Frankrig op til 

 Paris's Bredegrad, og den skal ogsaa være vild i Uelgien. I den Del af Gebetet, som ind- 

 lager et Bælte paa Bjergene i Middelhavslandene, komme flere Arter lil af de lappetbladede 

 Eges Gruppe, saaledes Q. Farnetto i Calabrien og Q. Cedrorum, Haas, ndcanica, macran- 

 thera og Sypirensis i Lilleasien. 



Det synes at være almindelig erkjendt, at Bogen i Danmark og navnlig paa de 

 danske Øer med deres humusrige, kalkholdige og sandblandede Lerbund, med deres milde 

 Vinler og jævnt fordelte Fugtighed finder de gunstigste Betingelser for sin Udvikling 

 og her har sit egentlige Hjem. Herfra er Bøgen udbredt mod Nord over den syd- 

 lige Del af Sverrig, gaaer paa den vestlige Side af Landet til .i9° og paa Østsiden til 

 57°, hvorimod den savnes baade paa Øland og Gotland. I Norge har Bogen kun en ringe 

 Udbredoing og danner kun paa tre Steder Skove, nemlig ved Laurvig, Arendal og ved 

 Hosanger, Nord for Bergen (60° 37'). Den opnaaer dog endnu i Norge en anselig Størrelse 

 (Høide af 80 Fod og Stammen 8 — 9 Fod i Tværmaal) og gaaer op paa Bjergene til 800 Fod. 

 Mod Øst sænker Bøgens Nordgrændse sig meget betydeligt, og den falder her sammen med 

 Varmelinien -^ 3° R. for Januar eller en Linie, som fra den preussiske Kyst omtrent 

 midt imellem Danzig og Königsberg, drages gjennem Polen, Volhynien, Podolien til Sorte- 

 havets Kyst midt imellem Dniester og Bug og herfra gaaer midt gjennem Krim og følger 

 den 45de Bredegrad til det kaspiske Hav. Den har altsaa en nordostlig Polargrændse. I 

 England er Bøgen ikke saa almindelig som Egen, gaaer kun op lil 55—56° og er ikke 

 vildtvoxende i Skotland, ja efter et Sted hos Cæsar («Materia cujusque generis, ut in 

 Gallia, est præler fagum et abietem« etc.) at domme, synes Bugen ogsaa i England at hore 

 lil de indvandrede Træer. Kun i Omegnen af London og i nogle vestlige Distrikter Puides 

 slørre Bevoxninger (Uenfrey). I Nordtydskland, Belgien og Frankrig er Bøgen et herskende 

 Skovtræ paa Sletlerne og de lavere Bakkeskraaninger. Paa Harzen gaaer Bøgen op til 

 1800—2000 Fod (Bot. Zeil. S. 849), og paa Sudelerne danner den udstrakte rene Bevox- 

 ninger mellem 1 500 og 2000 Fod. Paa Thüringerwald gaaer Bøjden til 2300 Fod og 

 som Busk til 2600 Fod (Bol. Zeil. 9. 63); paa Biesengebirge til 3600 Fod. Paa de bay- 

 riske Alper gaaer Bogen til 4370 Fod, allsaa 2000 Fod høiere end Egen (Sendiner). I 

 Jurakjæden er Bøgen især ndbredl paa den østlige Hcldning og indtager her et Bælle 

 mellem 3500 og 4500 Fod, i den øverste Del dog kun som Busk. Paa Frankrigs Central- 

 plateau dannes Skovene fornemmelig af Ædelgran, og Bøgen forekommer kun hist og her 

 indblandet. Paa Bjerget Venlonx i Provence indlager Bøgen et bredt Bælle fra 2760 til 

 4130 Fod paa Nordsiden, medens den paa Sydsiden, hvor den paa Grund af det tørre Klima 

 kun har en ringe L'dbredning, naaer op til henved 5000 Fod. Paa Pyrenæerne danner 

 Bøgen paa flere Steder udstrakte Skove og stiger op lil 3500—4000 Fod (ifølge Spruce 



