85 , 415 



nævnte. Delte staaer i omvendt Forhold til dens Udbrednin^ mod Nord, da den i Sverrig, 

 hvor den er sjelden, kun gaaer til oSV»" og i Norge er indskrænket til Omegnen af den 

 sydligste Kyst*). I Danmark forekommer den kun paa Bornholm, hvor den er hyppigere 

 end Sommer-Egen, og i Jylland paa Himmelbjerget og ved Silkeborg. For de andre Egnes 

 Vedkommende er Vinler-Egens Ldbredning omtalt i det Foregaaende. Hertil skal endnu 

 kun føies, at den i Spanien omtrent er ligesaa almindelig som Q. pubescens, der her op- 

 træder under mange Former {Q. Hispanica Willk. , Q. Cerrioides Willk.), og begge fore- 

 komme de indblandede i Skoven, navnlig i de samme Egne, hvor Sommer-Egen voxer 

 (Willkomm). Mærkeligt er det, at Vinter-Egen ganske mangler i de bayerske Alper, 

 medens den i Tyrol stiger op lil 4300 Fod (Sendtner). 



Vi gaa nu over til at tage i Betragtning den Rolle, som Cupulifererne spille i For- 

 hold til andre, navnlig træagtige Planter i de forskjellige Dele af delte Gebet. 



Den østeuropæiske Slette eller det europæiske Rusland er træløs baade i sin nord- 

 ligste og sydligste Del. Trægrændsen mod Nord kan ifølge Schrenks Undersøgelser**) 

 betegnes ved en Linie, som drages mellem 67° ved Hvidehavet og til 64° ved Ural. Kun 

 paa Halvøen Kola gaaer Ti-ægrændsen næsten lige til Ishavet; den nordostlige Del af Rus- 

 land derimod. Samojedernes Land, hører til det arktisk-alpine Rige eller, som det sædvan- 

 lig kaldes, Tundrernes Bælte. Blandt de i Tundrerne herskende Planter skulle udhæves: 

 Dværgbirk, Pile (Salix arbuscula, Lapponum, depressaf, Eriophorum og Pohjtrichum. Ligesom 

 paa den ene Side Skovene i Floddalene rykke langt op i Tundrernes Bælte (lil 67V2°), saa- 

 ledes findes paa den anden Side ofte større Partier af Tundrerne indenfor Skovbæltet eller 

 Grændsen er, som man maatte vente det, ikke skarp mellem Skovens og Tundrernes 

 Bælte***). Det er i Rusland ikke som i Skandinavien Fyr og Birk, der betegne Skov- 

 grændsen, men Gran [Picea obovata). — Medens det i Nordrusland er Kulden, er det derimod 

 i Sydrusland Tørken, som betinger Træløsheden. Nordgrændsen for Steppegebetetet an- 

 gives ved en Linie, som fra Sysran ved Wolga (paa 53°) drages mod Nordost til Sergiewsk 

 og mod Sydvest lil Petrowsk og herfra til det Sted, hvor Desna falder i Dnieper!). Paa 



*) Den kaldes i Norge paa Grund af Vedets Farve Rød-Eg i .Modsætning til Sommer-Egen , der hedder 

 Blaa-Eg eller Bly-Eg. 

 **) Sehrenk: Reise nach dem Nordosten des europæischen Russlands IS-iS. — Blasius: Reise im 

 europæischen Russland. Th. 1 — 2. 1S44. — Ruprecht: Beiträge zur Pflanzenkunde des Russ. 

 Reiches 1S50. — Trautwetter: Die ptlanzengeogr. Verhältnisse des europaischen Russlands 1850. 

 ***) Schrenk fandt de hoieste Punkler af Ural (c. 4000 Fod) paa 6S° endnu snefri. Ural danner i sin 

 nordligste Del, hoieude mod Vest, et vildt, overalt med Rullesten dækket lavt plantelost Høidedrag, 

 hvis høieste Punkt er henved 1500 Fod, men ophorer ikke her, som man tidligere har troet, ganske. 



t) Dog lindes der i Ukraine store skovbevoxede Strækninger. Skovene bestaa af Eg, Lind, Poppel, 

 Ahorn, især Acer Tataricum; og Ask. 1 disse skyggefulde, fugtige Skove udvikles en overordentlig 

 Rigdom paa Svampe; mange Mennesker leve om Sommeren og Eftcraaret fornemmelig af Svampe, 

 og tørrede Svampe forsendes herfra for betydelige Summer (Blasius: Reise, V. 2, p. 212—13). 



