416 86 



Krim gaaer Steppen lil Midten af Øen. Spredte Steppepartier forekomme nordligere, saa- 

 Ißdes ved Sarank. Ligesom Skoven fortsætter sig ind i Tundrerne langs med Floderne, 

 saaledes Onder det samme Sted i Stepperne, og i fugtige Dalstrøg undes smaa Skovpartier, 

 dannede af Birk, El, Lind og buskformige Ege. Den for Stepperne karakteristiske Plante- 

 væxt taber sig forst ganske gradvis ind i Tyrkiet. Saaledes har Plantevæxten i Omegnen 

 af Konstantinopel ifølge Grise bach*) Steppekarakter og ligeledes ved Kysterne af Mar- 

 raorhavet, ja endnu ved Vardars Delta, hvor store Strækninger ere overvoxede med Tamarix 

 Gallica og Græsser. Ligeledes dække buskformige Ege (Q. pedunculata og pubescens) store 

 Strækninger i Rumelien, Serbien og Banalet, især langs med Donau, og Phragmites com- 

 munis, der, som det synes, optræder i Wolgas og Donaus Delta i større Masse end noget 

 andet Sted paa Jorden, gjør sig paa lignende Maade gjældende ind igjennem Ungarn. 

 Mellem Sydgrændsen for Tundrerne og Nordgrændsen for Stepperne ligger Ruslands store 

 Skovbælte. Dette deles ved det Høidedrag, som fra Waldai-Bjergene fortsætter sig mod 

 Øst mellem Wologda og Jaroslaw og danner Vandskjellet mellem Dwina og Wolga, i et 

 nordligt Parti, hvor Naaletræerne ere herskende, og el sydligt, hvor Eg, Lind, Bævreasp, 

 Avnbøg og andre Løvtræer for en væsentlig Del indtage Naaletræernes Phids eller ganske 

 have fortrængt disse**). Det nordlige Parti af Skovbæltet deles atter i en osllig Del, hvor 

 de sibiriske Naaletræer ere herskende, og en vestlig, der udelukkende indtages af europæiske 

 Arter. Det er nemlig et mærkeligt Forhold i Fordelingen af Planterne her, at Uralkjæden 

 ikke, som man tidligere har ment, danner et Grændseskjæl mellem den sibiriske og euro- 

 pæiske Flora, men Grændsen betegnes for Træernes Vedkommende ved en Linie, som fra 

 Onegaens Munding drages over Søerne Latscha og Kiibinskoi mod Syd til Wolga***). — 

 Det er Rødgran [Picea excelsa) og Fyr (Pinus sylvestris), som danne Hovedbestanddelen af de 

 umaadelige Skove, der fra den botniske og den finske Bugt til Hvidehavet dække den største 

 Del af Landett), med Indblanding af Birk og El [Alnus incana). I Granskoven bestaaer Un- 

 derskoven af Pil (Salix arbuscula, haslata), Alnaater fruticosus, Juniperus nana; her voxe 

 Empetrum, Vaccinium Myrtillus, uliginosum, Vilis Idæa og Rubus arcticus. I Fyrreskoven 

 derimod er Bunden dækket med tætte Tuer af Laver, (Cladonia rangiferina, cornucopioides), 

 Stereocaulan tomentosum, og Mosser (Polytrichum, Hypnum, Dicranum), og herimellem sees 



*) Wiegmanns Archiv, S Jahrg., 2 B., 1842, p. .134 og 438. 

 **) Ifølge Blasius ligger ogsaa her Grœndselinien mellem don blandede Dnsk-russiskc og den helt 



russiske Befolkning (Reise, T. 1, p. 291). 

 ***) Meyer har dog i sin Wiætka-Flora vist, at der er 40 europæiske Arter, som ved Ural have deres 

 Østgrændse. 

 t) Tidligere have Skovene indtaget langt betydeligere Striekniiiger. En Strækning af (50— SU Mile, som 

 paa Pal I as's Tid var helt overvoxet med Skov, fandt Blasius næsten trælos (Reise, T. 1, p. 150). 

 Vel oprettede den russiske Regjering paa én Gang et Korslcorps paa 25,000 Mand, men Ødelæggelserne 

 bleve derved dog kun ufuldkomment standsede. 



