87 417 



Aconitum septentrionale, Pœonia intermedia og Arctostaphjlos Uva Ursi. Kun enkelte 

 Steder danner Birken (den høinordiske Birk , Betula glutinosa) rene Bevoxninger. En saa- 

 dan Høiskov af Birk har noget ganske eiendommeiigt. De hvide lige Stammer staa saa 

 tæt, at de sete i nogen Afstand ligne en Mur; de ere fra Grunden af glatte og mangle 

 indtil en Høide af 60 Fod enhver Grendannelse; kun den øverste Top bærer en luftig 

 Krone, dannet af tynde, nedhængende Grene. Bunden er dækket med et blødt Tæppe af 

 Mosser og Laver, Gnaphalium dioecum o. 1. (Blasius, 1, 273). Overalt paa fugtigere 

 Steder blander sig Bævreaspen mellem Birken og frembringer en velgjørende Afvexling. 

 Paa nogle Steder, navnlig i Nærheden af Floderne, frembyder Birkeskoven ved indblandede 

 Grupper af Fyr og større Partier af Gran og Bævreasp en malerisk parklignende Karakter. 

 Lave kuppelformede Bakker, adskilte ved ensdannede kjedelformige Fordybninger, ofte op- 

 fyldte med Søer, Sumpe eller Moser, karakterisere denne Del af Rusland, som Midden- 

 dorfi derfor sammenligner med et pludselig stivnet Hav. 



I den østlige Del af Naalelræernes Gebet ere de gjennem hele Sibirien udbredte 

 Arter endnu herskende, nemlig Picea obovata, Abies Sibirien, Larix Ledebourii og Pinus 

 Cembra. Af disse gaaer den førstnævnte længst mod Vest og skal endog være funden ved 

 Søen Kjølmyaure i Østfinmarken (Botan. Notiser 1857, 175). I hele Naaletræernes Gebet 

 afgiver Jagt, Fiskeri og Kvægavl Beboernes Hovederhverv; Agerbrug finder ikke Sted til 

 Skovgrændsen, men ophører paa 65*;2°. Frugttrædyrkning mangler næsten ganske. 



Grændserne for Egens Bælte ere tilstrækkelig betegnede i det Foregaaende. Paa Syd- 

 grændsen af Guvernementet Jaroslaw begynde Egene — mest Sommer-Egen, sjeldnere Vinter- 

 Egen — at vise sig, dog her fornemmelig som Buske og især i Randen af Skove, som dannes 

 af Birk og Bævreasp. Endnu noget længere mod Syd have Løvtræerne, nemlig foruden 

 Egene, Ælm, Ask, Lind*), El, Birk (B. verrucosa) med Underskov af Cornus sangvinea, 

 Euomjmus verrucosus^ Salix viminalis, Sambucus nigra, næslen ganske fortrængt Naale- 

 træerne. Kun faa Steder Syd for Moskau forekomme større Gran- og Fyrreskove saaledes 

 ved Koschesk Syd for Kaluga. Desuden er Landet her næslen overalt saa vel dyrket, at 

 Skovene have maaltet give Plads for Marker. I den vestlige Del af Egebællet, Lithauen, 

 Volhynien, Podolien, komme følgende Træer lil , som mangle i den østlige: Carpinus Be- 

 tulus, Populus nigra, P. alba, Acer campestre, A. Pseudoplatanus, Pyrus communis, Hedera 

 Helix, Taxus baccata, og endnu vestligere, nemlig i den nordvestlige Del af Volhynien, 

 kommer Bogen til. 



Sees hen til den østlige Del af dette Bælte, da viser det sig, som man maatte 

 vente, at de nordlige Træer her gaa langt længere mod Syd. Guvernementerne Wiælka 



*) Linden (mest Tilia parvifolia] har en stor Udbredning, og af Basten forfærdiges aarlig 14 Millioner 

 Maatter. 



