93 423 



Grændsen for Skovvæxt og Kornavl ligger forst paa 70'*). Skoven bestaacr i Fin- 

 marken af Fyr, Birk {Betula glutinosa) og Graa-El. Stammens aariige Tilvæxt i Tykkelse 

 er imidlertid ringe, og man har her maalt en 550 Aar gammel Fyr, hvis Stamme kun var 

 9 Tommer i Tværmaal. I Dirkeskovene forekommer paa mange Steder en yppig Græsvæxt 

 (især Galamag rostis- Avler). Skovgrændsen ligge her paa 1000 Fod ved Tana (70'/'2°), ved 

 Hammerfest paa 700 Fod ; men andre Steder omtrent paa samme Brede naaer Skoven kun 

 til •i — 500 Fod**). I den øverste Del af Skovbæltet, hvor der i Træernes Sled kun voxe 

 forvredne Buske, indtages Bunden af Vaccinier (V. Vitis Idæa, Myrlulus), Empetrum og 

 Cornus Svecica. Ogsaa Pilene (S. lanala, glauca, ovata) ere almindelige her. — De eien- 

 dommelige Forhold i Plantevæxten, som gjere sig gjældende paa Norges vestlige Affald med 

 den milde Vinter, men storm- og sludfulde Veir, bestaa for det første deri, at det alpine Bæltes 

 Planter stige lige ned til Kysten, saa at Hovedmassen af de her forekommende Planler ere 

 de samme, som paa Østsiden forst fremtræde ovenover Trægrændsen eller i 3 — 4000 Fods 

 Hoide. Til de herskende Planter her høre Blaabær, Tyttebær, Boller, Krækling, Hedelyngen, 

 mange Græs- og Stararter, og herimellem sees Arctostaphylos alpina, Alchemilla alpina og 

 Salix herhacea. Dernæst forekommer her adskillige Planter, som udelukkende tilhøre denne 

 Del af Landet, men mangle andre Steder. Blandt disse maa fornemmelig udhæves to 

 Arter, som ved deres stedsegrønne Blade især bidrage til at give Plantevæxten et for 

 saa nordlige Breder mærkeligt Præg, nemlig Kristlorcen og Vedbenden. Hertil kommer 

 Lonicera Periclymenum, Digitalis purpurea, Bunium flexuosum , Primula acaulis, Erica 

 Tetralix og cinerea og — maaske den mærkeligste af dem alle — Bymenophyllum 

 Wilsonii, i det Hele 50 Arter, som alle ere mere eller mindre udprægede Øklimatplanter 

 og navnlig ere meget udbredte paa de britiske Øer. Endelig er det ikke mindre karakteri- 

 stisk for Kristtorn-Bællets Planlevæxt, at de fleste af de Planter, som voxe i Lavlandet paa 

 Østsiden, her næsten ganske mangle eller ere meget sjeldne. Det er saaledes især mær- 

 keligt, at det ellers i Norge saa herskende Skovtræ: Granen, mangler paa hele Vestkysten 

 søndenfor 62°***). 



Da de største Bjerghoider paa den skandinaviske Halvø ligge tæt henimod Vest- 

 kysten — Sognefjorden trænger saaledes lige ind til Foden af Norges hoieste Fjeldmasse, 

 Jøtunfjeldene, saa at de 8000 Fod høie vilde Skagastølslinder ligge nær Fjorden — begynde 

 allerede ved den indre Del af de dybe Fjorde de for Østsiden karakteristiske Forhold 



*) Kun Byg dyrkes paa denne Brede, Rug gaaer til 69V2° og Havre, der er den Kornsort, som dyrkes 



mest i Norge — dobbelt saa meget som alle de andre tilsammen — gaaer til 69°. 

 **) Bolaniska Notiser 1846, Nr. 3. — Martens: Voyage botanique lelong de côtes septentrionales de la 

 Norvège depuis Drontlieim jusqu'au Cap Nord, 1846. 

 ***) Blytt: Skildringer af Naturen i det vestenfjeldske Norge (Tidsskr. for popul. FremstiU. af Nalur- 

 videnskaben, 1871, p. 122). 



