442 112 



tagende Forskjel mellem Sommer- og Vintertemperaturen og ved den forskjellige Indblan- 

 ding af sydeuropæiske Elementer. 



Hen vestlige eller franske Flora karakteriseres for Cupuliferernes Vedkommende 

 navnlig derved, at Kastanien, der har sit egentlige Hjem i Middelhavslandenes lavere Bjerg- 

 bælle, her er udbredt over Lavlandet, og derved, at her i det Hele er indblandet et be- 

 tydeligt sydeuropæisk Element. Frankrig har i sin vestlige Del adskillige eiendommelige 

 Arter som ere bundne til Kystklimaet [Astragalus Batjonnensis, Galium arenarium, Linaria 

 arenaria, Lihanotis Bayonnensis, Laserpitium daucoides o. fl.) og flere af disse gaa læn- 

 gere mod Nord {Erica cinerea til Norge). Don store Klilbræmme er siden Slutningen af 

 forrige Aarhundrede bleven beplantet med Pinus Pinaster, og indenfor disse udstrakte Kyst- 

 skove dækkes Landet af Heder (les Landes). Centralplateauet, hvortil hører Cantals og 

 Mont Dore's 6000 Fod høie Hævningskratere og Auvergnes talrige udbrændte Vulkaner, 

 men som væsentlig bestaaer af bølgeformige Gneisbjerge, danner med sin sydlige Forlæn- 

 gelse (Cevennerne) Grændsen for Middelhavslandenes Flora. I de' Syd herfor liggende De- 

 partementer bestemmes Landskabets Karakler ved Oliventræets graa Farve og de herskende 

 Træer og Buske ere: Quercus Ilex, Arbutus ünedo, Juniperus Oxycedrus, Pistacia Tere- 

 linthus, Acer Monspesulanum , Quercus pubescens , Erica arborea. Figenen voxer vild, og 

 Lavandula Spica og Stoechas og flere Cistus- kT\.e.T ere almindelige. Fra en Heide af 

 1800 til 4500 Fod dannes Skovene af Abies pectinata og tildels af Bøgen. Viburnum 

 Lanfana, Sorbus aucuparia og Aria og flere Salix-\Tler danne underskoven. Pinus 

 sylvestris forekommer kun i en Høide af 2400 og 3000 Fod. De udstrakte Bjergflader og 

 Toppe, som rage op over 4500 Fod, ere dækkede af Enge, hvori Fjeldvæxterne udgjøre en 

 Bestanddel. Blandt Græsserne er især Nardus stricta herskende og blandt Fjeldvæxterne: 

 Anemone montana, alpina, Oeum montanum, Soldanella alpina, Andromeda carnea, Gen- 

 tiana nivalis, Saxifraga cæspitosa, men Rliododendrer forekomme ikke her*). Jurabjergene, 

 der, som v. Buch har vist, oprindelig dannede Koralrev langs det gamle Fastlands Kyst, 

 hæver sig gradvis gjennem tre Terrasser paa den franske Side, men sænker sig brat mod 

 Schweiz. De hoieste Toppe ere 5000—5500 Fod. Vinhaver omslutte hele Bjerget som 

 en til en Høide af 15—1600 Fod. I Saonedalen ved Bjergets vestlige Fod (6— 900 Fod) 

 er Sommer-Egen, Bøgen og Avnbøgen herskende i Skovene. Indtil en Høide af 1800— 

 ■ 2000 Fod indtager Bøgen de mod Syd og Egen de mod Nord vendende Skraaninger. Den 

 første Terrasse er »en flad Høislette med Lyngmarker, et fattigt Agerbrug hist og her og 

 enkelte daarlige Skove af Eg og Bøg«. Med den anden Terrasse begynder et meget fugtigt 

 Klima, »idet de regnsvangre Vestenvinde her standses af en Mur af kjølige Ædelgranskove«, 

 og rige Græsgange, der nære store Kvægflokke — herfra den berømte »fromage de Gruyère« — 



*) H. Lecoq: Catalogue raisonné des plantes vasculaires du plateau central de la France. 1847. 



