115 445 



man riviparum, Hippophae rhamnoides , Empetrum nigrum, Betiila nana, Juncus filiformis, 

 Eriophorum alpinum, Laserpitium latifolium, Salix myrtilloides , Alnus iticana, Sioeertia 

 perennis *). 



I den nordvestlige Del af Tydskland har Grise bach vist, at der er mange Arter, 

 som iiave den nordvestlige Grændse for deres Udbredning ved en Linie, som drages fra 

 Neuhaldensleben over Halberstadt, Nordhausen, Elnsenach til Rhinen. Der er saaledes 100 

 Arter, som forekomme i Elbgebetet, men savnes i Wesergebetet, medens dette kun har 

 20 Arter, som savnes i hint. Denne Grændselinie bestemmes ikke ved nogen Forskjel i 

 Jordbunden, men derved, at der i det nordvestlige Tydskland er mange Arter, som fordre 

 en større Sommervarme end den, der findes i Wesergebelet, men kun faa, som paa Grund 

 af den større Vinterkulde her have deres Øslgrændse. Den klimatiske Indflydelse, som 

 bestemme denne Plantegrændse, gjør sig navnlig tydelig gjældende i Gattingerdalen. Mange 

 af de Planter, som 1 Thüringen nyde godt af en høiere Sommervarme, savnes nemlig her, 

 fordi de varme østlige Luftstrømninger afkjøles ved at passere Eichsfeld og tiarzen, inden 

 de naa Gøtlingen**). 



For at belyse den Rolle, som Cupulifererne spille i denne Flora i Forhold til de 

 andre Træer, meddeles nogle Bemærkninger om Plantebælterne paa det centraltydske eller 

 harcyniske Bjergsyslem: Bøhmerwald, der fortsætter sig mod Øst i Erzgebirge og Sudeterne 

 og ved ThQringerwald staaer i Forbindelse med Barzen. Det dannede i den palæozoiske 

 og Stenkulformationens Tid en ringförmig, væsentlig af Granit og Gneis bestaaende O, 

 som omsluttede den nærværende bøhmiske Slette, der dengang var en Havbugt. Det var 

 først, da Havbunden hævedes i Veiret mellem denne større og flere mindre Øer (nærværende 

 Harzen, Schwarzwald, Vogeserne] i de paafølgende Perioder og navnlig i Triastiden, da den 

 brogede Sandsten, Muslingkalken og Keuperen traadte frem som udstrakte Landmasser, at 

 Centraleuropa viste sig som en større 0, medens den mellemeuropæiske Slette endnu var 

 dækket af Kridthavet. Ligesom Bøhmerwalds Granit- og Gneismasser allerede udgjorde den 

 største Del af hin Urtids 0, saaledes er ogsaa nu dette lîjerg det egentlige Centrum for 

 det harcyniske Bjergsystem, som ogsaa sees deraf, at det tildels danner Vandskjellet mellem 

 Nordsøen og Sortehavet. Det vil derfor være rigtigt, at gaa ud fra Betragtningen af Plante- 

 bælternes Forhold paa Bøhmerwald. Denne Bjergkjæde danner med en Længde af 30 og 

 Brede af 5 Mile Grændsen mellem Bøhmen og Bayern — kaldes paa denne Side Bayer- 

 wald — og hac sit høieste Parti, hvor Moldauens Kilder udspringe. Her rager Arber i 

 Veiret med fin hornagtig fremtrædende Gneistoppe, og herfra har man en storartet udsigt 



*) Caspary: l'eber die Flora von Preussen (Abdruck aus der Festgabe für die XXIV Versamml. deutsch. 



Land- u. Forstwirthe zu Königsberg, 1863). 

 **) Grisebach 1. c. 



56* 



