117 



447 



den sædvanlige alpine Karakter: steile Skrænter, dybt indskaarne Dale, mægtige Fjeldvægge, 

 nøgne Kamme og fremragende Toppe, saaledes er ogsaa Fjeldvæxlernes Bælte kun svagt an- 

 tydet*), og noget Bjergfyrbælle findes her ikke. Derimod spiller Bjergfyrren en viglig Rolle 

 i den øvre Del af Moldaudalen. Denne er nemlig tilligemed en Del af de heri udmundende 

 Sidedale indtagen af en 7 Mile lang og */2 Mil bred Tørvemose. Bjergfyrren (begge dens 

 Hovedformer) voxer her som urskov over hele Mosen, og Tørvemassen er næsten alene 

 dannet af den. Den opnaaer undertiden en Alder af 400 Aar, og i Mosens øverste Lag 

 kunne tydelig adskilles 3 — 4 Generationer af Stammer, som repræsentere et Tidsrum af 

 idetmindste 1000 Aar*"*). — Bohmerwald er saaledes et af de faa Steder i Europa, hvor 

 Skovene have vedligeholdt den oprindelige Karakter, som de maa antages at have havt i 

 alle denne Verdensdels Lande***), da disse endnu kun nærede en sparsom Befolkning. 

 De klimatiske Betingelser ere imidlertid her særlig gunstige for denne overvældende Fylde 

 i Trævæxlens Udvikling. Regnmængden udgjør nemlig her i Skovbæltet üO — 80 Tommer, 

 medens den i Prag kun er 14— 15 Tommer. Ikke desto mindre vilde Urskoven her dog 

 gaa sin Undergang imøde, hvis der ikke af Eieren var truffen særlig Foranstaltning for at 

 holde den vedliget). Men paa den anden Side kan man allerede nu indse, at den netop 

 ved at overlades til sig selv 1 Tidernes Lob i en vis Henseende vil undergaa en Foran- 

 dring; Forstmændene have nemlig iagttaget, at Rødgranen er stærkt i Begreb med at ud- 

 brede sig paa Ædelgranens og Bogens Bekostning. 



Vende vi os fra Bohmerwald til de andre Dele af det harcyniske Bjergsystem, da 

 ere de fleste af disse lavere; kun Riesengebirge hæver sig til en lidt større Høide (5000 

 Fod), men naaer dog ikke op over Snegrændsen, ihvorvel Sneen bliver liggende paa de 

 høiesle Toppe den største Del af Sommeren, hvortil ogsaa Navnet Schneekoppe hentyder. 

 Hvad Plantebælterne angaaer, slemme Fichtelgebirge, Erzgebirge og tildels Thüringerwald i det 

 hele væsentlig overens med Bohmerwald, naar man undtager, at Urskovskarakteren der 

 mangler, hvorimod Bælterne paa Harzen ere rykkede meget lavere ned, og Riesengebirge 

 og Sudelerne vise i flere Henseender en Tilnærmelse til Karpaterne. — Erzgebirge be- 

 staaer væsentlig af Granit, Gneis og Glimmerskifer, har en bolgetorraig Overflade og sit 

 Steileste AlTuld mod Böhmen, og den hoieste Top er 3800 Fod. Skovene dannes i det 

 laveste Bælte af Fyr og Bøg, i del hoieste af Ædelgran og Rødgran. Paa Toppen voxer 



*) Soldanella montana, Gentiana Faimonka, Senecio subalpina, Foa alpina, DoTfnicum Austriacum 

 \o\e tier. 

 **) Da Torvemassen har en Mægtiglied af 18—24 Fod, har man et Middel Ul at beregne Mosens Ælde. 

 **) Kun i Schlesien, og nogle Steder i de osterrigske Slater, navnlig i Slavonien og Kroatien, liave 



Skovene endnu tildels vedligeholdt urskovskarakteren. 

 f) Urskovene paa Uøhmerwald høre til Fyrst Adolph v. Schwarzenbergs Godser Krummau, Win- 

 terberg etc., og Eieren har taget den Bestemmelse, at en meget betydelig Strækning heraf ikke skal 

 underkastes nogen forstmæssig Behandling. 



