121 451 



Graa-Ellen voxer nemlig kun paa de Flodbredder, som have en kalkholdig Bund, medens 

 Rød-Ellen foretrækker de Sunipslrækninger, som mangle Kalk. Betula verrucosa er almin- 

 delig paa Finislettens magre Sandbund. I Udkanten af Bøgeskoven forekomme Ælmen, 

 Asken (til 4200 Fod) og Linden {Tilia grandifolia, til 3000 Fod), Tilia ■parvifolia og Acer 

 jilatanoides ere sjeldne, og sidstnævnte gaaer kun op til 3300 Fod, medens Acer Pseiido- 

 platanus først har sin øvre Grændse ved 5100—5200 Fod, hvilket staaer i en mærkelig Modsæt- 

 ning til disse to Arters Nordgrændse, der for denne ligger paa 56°, men for hin paa 62°. 

 Rønnen er det Løvtræ, som gaaer høiest op paa Bjergene (til 5530 Fod). — Temperatur- 

 forholdene paa den bayerske Høislette ere væsentlig de samme som i Danmark, og Plante- 

 væxten har i det hele en meget nordligere Karakter, end man skulde vente efter Brede- 

 graden. Af Sydbayerns 1611 Blomsterplanter forekomme 1068 ogsaa i Skandinavien. 



Den tredie mellemeuropæiske Flora indbefatter det ungarske Lavland og de 

 samme omsluttende Bjerge*). Fastlandsklimaet gjor sig her mere gjældende end i Tydsk- 

 land**), hvorfor alle saadanne Planter ere udelukkede herfra, som fordre en mild Vinter. 

 Her findes en Del eiendommelige Arter, blandt hvilke skulle udhæves Kitaibelia vitifoUa, 

 Syringa Josikæa, Cirsium furiens, C. brachjphyllum , Ferula Sadleriana , Orohus ocliro- 

 leucus, og her finder en større Indblanding Sted af sydeuropæiske Former end i den tydske 

 Flora, navnlig af saadanne, som voxe paa Bjergene i Grækenland og Tyrkiet eller i øst- 

 ligere Egne; blandt Træerne saaledes: Quercus Cerris, Corylus Colurna, Tilia iomentosa, 

 Acer Tataricum. Wiener-Bækkenet danner Vestgrændsen for mange — Neil reich nævner 

 132 — østlige Arters Udbredning; blandt disse skulle her udhæves: Arum orientale, Sal- 

 sola Soda, Plantage maxima, Inula Oculus Christi, Doronicum Caucasieum, Vinca herbacea, 

 Delphinium orientale, Tilia tomentosa, Acer Tataricum, Amygdalus nana, Cratœgus penta- 

 gyna, C. nigra. — 167 Arter fra den sydlige og sydøstlige Del af Europa overskride ikke 

 Karpaterne, saaledes: Ruscus Hypoglossus, aculeatus, Carpinus orientalis, Quercus Cerris, 

 conferta, pubescens, Daphne Laureola, Acanthus longif alius, Acer ohtusatum, Paliurus acu- 

 leatus, Rhus Cotinus, Cytisus Laburnum, Glycyrhiza glabra, echinata. — Hvad Cupulifererne 

 angaaer, maa det især udhæves, at Quercus Cerris har en stor Udbredning her, medens 

 Kastanien mangler. Ligeledes er Quercus pubescens almindelig og optræder her i mange 

 Former, af hvilke nogle danne Overgang til Q. sessiliflora (Q. Streimii Ueuff. og Q. pallida 

 Heuff.) , og andre ved deres stilkede Frugter til Q. pedunculata (Q. Budayana Haberle og 

 Q. ambigua Kit.). En for Ungarn eiendommelig Art er Q. conferta, udmærket ved sit store 

 dybtlappede Blad, maaske den smukkeste af Lepidobalanernes Gruppe. Sex andre af 



*) Neilreich: Aufzâlilung der in Ungarn und Slavonien bisher beohacliteten Gefâsspdanzen, 1866. 

 **) 1 midten af Lavlandet er Middeltemperaturen for hele Aaret 10° C, for Januar -rl.a°, for Juli 

 22°. Den høieste Varme er 35°, den haieste Kulde ■— 25—30°. 



'iHenbU. SelsU. Skr, 5 Bække, nalurvidensk. og m.ilhem. Afd. 9 Bd. VI. 67 



