458 



128 



Plantebælterne pa a Pyrenæerne. 

 lO.noo' 



Glctscliere. 



smo' __^^^^_^ 



Fjeldvæxter. 



7S00' . . 



Fyr. 



6000' — 



Rodgran, Ædelgran. 

 6500' . 



Rodgran, Ædelgran. 

 Bøg. 



3000' 



Qiiercus Toza. 

 2500' . . . 



Kastanien. 



. . Tia?siæn(lsen. 



I den ovre Del af Skovbæltet og i den nedre Del af Fjeldbuskencs Bælte er Buxus sem- 

 pervirens meget almindelig ndbredt i hele Pyrenæerkjæden*). 



Alpernes mægtige Bjergsyslem horer ved den Indflydelse, som det udøver paa 

 de omkringliggende Landes klimatiske Forhold, og ved det store Antal Arter, som her have 

 deres oprindelige Hjem og herfra ere udvandrede i forskjellige Retninger, til de i fysisk- 

 geografisk Henseende mærkeligste Punkter paa Jorden**). Dette Bjerglands Hovedkjæde 

 har sit høieste Parti i Vest — de penninske Alper (Mont IJIanc, 14,800 Fod) — og be- 

 staaer af Gneis- Granit og palæozoiske Skifere og Sandsten. Den centrale Del af Alpe- 

 landet udmærker sig ved sin mere masseaglige, plateauformig Hævning, der udøver en stor 

 Indflydelse paa Klima og Plantevæxt. De nordlige og sydlige Alpekjæder hore fornemmelig 

 til Secundærtidens Kalkannelser. — Dove har vist, at de æquatoriale Luftstrømme (Sirok- 

 koen, Føhnen), idet de møde Alpelandets høie Mur, virke paa forskjellig Maade efter Aars- 

 tiden. Om Vinteren fortættes den nedsynkende øvre Passats Vanddampe, som egentlig 

 vare bestemte for høiere Bredegrader, og danne de umaadelige Sne- og Ismasser, som 



*) Dr. Mortz Wilkomm: Die Halbinsel der Pyrenæen. 



**) Mohl: Einige Bemerkungen über die Baum-Vegetation der Alpen (Bot. Zeit. 1S43). — Schlag- 

 iiitweit: Untersuchungen über die Grenzen d. Vegetation in d. Alpen (Wiegmanns Archiv f. 

 Naturgeschichte, 17lcr Jahrg., I Bd.). 



