131 461 



3000 Fod. Snelinien, der i Gjennemsnit ligger paa 8400 Fod, falder ikke sammen med 

 Isothermen for 0°, men med den for -r- 4°. 



Den nordlige Alpekjæde adskiller sig fra Centralkjæden deri, at Lovtræernes Bælte 

 er stærkere udviklet. Dogen, som her er det herskende Træ, gaaer op til 4400 Fod, allsaa 

 meget hoiere end paa Centralkjæden. Naaletræernes Bælte derimod, som væsentlig er 

 dannet af Rødgran, medens Lærk og Zirbelfyr kun forekomme spredte, ligger betydeligt 

 lavere og har sin øvre Grændse paa 5.S00— 5700 Fod. Ædelgranen udgjør en væsentlig 

 Bestanddel af Skovene i den overste Del af Bogens og i den nederste Del af Naaletræernes 

 Bælte. Bjergfyrren har en temmelig stor lidbredning i den nedre Del af Fjeldvæxternes 

 Bælte tilligemed BJwdodendron liirsutum. Kornavl finder kun Sted til en Uøide af 2700 Fod. 



De mere sydlige og sydvestlige Alpekjæder, de graiske og penninske Alper, have 

 en i og for sig høiere Trægrændse end Cenlralalperne, men Trægrændsen naaer dog ikke 

 op til saa lave Isothermer, som paa disse (Schlagintweit 1. c. p. 237). Rødgranen, der 

 ganske mangler Syd for Alperne, spiller allerede her en underordnet Rolle og viger tilbage 

 for Ædelgranen , som her imod Sædvane stiger lige saa høit eller endog heiere end Rod- 

 granen, nemlig til 5000 — 6000 Fod, og for Lærken og Zirbelfyrren, hvis øvre Grændse paa 

 nogle Steder er 7700 Fod. Bøgen gaaer til 4500 Fod. Snelinien ligger i de penninske 

 Alper paa 9300 Fod. — Det høieste Punkt, hvor man har truffet Blomsterplanter, ligger 

 paa 11352 Fod (paa Monte Rosa)*). 



I Tyrols Alpeland hæver Centralkjæden, de egentlige Tyroler Alper, sig til 12,000 

 Fod, medens en fra denne ved Inndalen adskilt nordlig Kjæde, Ahlgauer Alpernes Kalk- 

 bjerge, der gradvis sænker sig mod den bayerske Høislette, men falder stellt af mod Syd, 

 har 8—9000 Fod høie Toppe. Paa den sydlige Side af Centralkjæden og adskilt fra denne 

 ved Etsch-Dalen, danner Tridentiner Alpernes Kalkbjerge i mange enkelte Strøg og Grupper 

 Tyrols Affald mod den lombardiske Slette. Her sees i Bolzens »Porfyrkjedeln, hvis Bund 

 h'gger paa 800 Fod, de sidste Spor til Middelhavslandenes stedsegrønne Bælte. Kastaniens 

 Bælte naaer her op til 2000 Fod. Karakteristisk for delte Bælle ere Cypressen, Vedbenden, 

 der her bliver et høit Træ med en tyk Stamme, Paryklræet {Rhus Cotinus), hvis Blade om 

 Efteraaret antage den reneste røde Farve. Efter en varm Efteraarsregn skyder den allerede 

 af Romerne saa yndede Keisersvamp [Amanita cæsarea) frem i Kastanieskovene, medens 

 Trøffelhunden under Egene opsøger sin Lækerbidsken. — Fyrren indtager, navulig paa de 

 mod Syd vendende tørre Affald, et Bælte mellem 2000 og 3000 Fod blandet med Hvid-El og 

 Birk. — Bøgen danner paa Kalk- og Sandstensbjergene et skarpt begrændset Bælte mellem 



*) Her fandtes: Åndrosace glacialia, A. Helvetica, Chrysanthemum alpinum, Gentiana Bavarica, Sanun- 

 culits glacialis, Saxifraga oppositifolia, S. bryoides, Silène acaulis o. fl. Mellem 12000 og HTSOFod 

 fandtes: Lecidea geographica, L. conßiiens, Umbilicaria proboscidea o. I. 



