462 132 



3000 og 4000 Fod eller noget høiere, medens den næsten mangler paa Urbjerg. — Ædel- 

 granen, der i Tyrol er sjelden, forekommer som underordnet Bestanddel i delte Bælle i en 

 Høide af 4000 — 4200 Fod. Henimod 4000 Fod forsvinde eflerhaaoden Kornmarkerne, 

 Frugthaverne og Vinterboligerne og ligeledes Løvtræerne. — Del øverste Skovbælte dannes 

 af Lærken, som i Nordlyrol gaaer til4oOOFod, men i Sydtyrol til 5500 Fod, og af Rødgranen, 

 som i Nordtyrol stiger op til 5000 Fod eller noget høiere. Zirbel-Fyrren, udmærket ved sin 

 skjønne tætte Pyramideform, danner paa nogle Steder smaa Skove og stiger kun lidt høiere 

 op end Rødgranen. Taxen og Sevenbommen forekomme sjeldnere. I dette fugtige og tem- 

 pererede Klima unde Mosserne deres rette Bjem. I Nærheden af Trægrændsen blive Gra- 

 nerne mindre, slaa mere spredte og ere helt indhyllede i et Dække af Skæggelav; her be- 

 gynde Alperoserne at vise sig. De danne i Forbindelse med Bjergfyrren, El og Pile et 

 Bælte til 6000—6500 Fod. Herfra og til 8000 Fod udfolde Alpeplanterne deres prægtigt- 

 farvede mest gule, men ogsaa blaa, hvide og røde Blomster. (Die Ursachen des Pflanzen- 

 reichthums in Tirol, ein Vortrag von Ludwig Ritter von Heufler. Innsbruck 1842). 



I den centrale Del af de østerrigske Alper rykke Planlegrændserne paa Grund at 

 den større Massehævning betydelig iveiret. Ved Vetzlhal ligger Dalbunden i en Udstrækning 

 af 30 D Mile 4000 Fod over Havet og paa nogle Steder 6000 Fod. Trægrændsen ligger 

 her i den centrale Del af Alpekjæden 4 — 500 Fod og Korngrændsen 12 — 1600 Fod høiere 

 end i de mod Nord og Syd begrændsende Kjæder. 1 Vetzlhal naaer Pinus Cemhra til 

 6400 Fod og enkelte Træer endog til 6850 Fod, Birken forekommer paa 6300 Fod, Granen 

 paa 6850 Fod, Pinus montana og Juniperus Sabina til 7200 Fod. (Simony: Fragmente 

 zur Pflanzengeographie des österreichischen Alpengebiete i Verhandl. des zool.-botan. 

 Vereins in Wien, 3 Bd., 1853, p. 313). I Matschthal i Vesttyrol ligger Korn- og Træ- 

 grændsen endnu lidt høiere. Pinus Cemhra gaaer i enkelte Exemplarer til 7300 Fod (1. c. 

 Bd. 20, 1870, p. 399). 



Paa den Del af Alperne, som omgiver det allerede fra Romernes Tid ved sine 

 Bade berømte Wildbad-Gaslein (c. 3000 Fod), dannes Skovene fornemmelig af Rødgran, 

 tildels af Ædelgran. Lærken er sjelden, og Bøgen mangler ganske. Sluttede, kun ved 

 smalle Engstrækninger afbrudte, Bevoxnioger begynde paa 3500 Fod, og Skovgrændsen 

 ligger paa 5100—5200 Fod; derpaa følge enkeltstaaende halvvisne Lærketræer til 5400 Fod 

 og efter disse et smalt Bælle af Pinus montana, af hvilken enkelte Exemplarer naa til 6200 

 Fod. De sidste Repræsentanter for Trævæxten ere Salix reticulata, retusa og Myrsinites, 

 som pletvis endnu bedække Jorden paa 7500 Fod. Underskoven dannes af Berberis vul- 

 garis, Sorbus Aria, Alnus viridis, Corylus, Juniperus, Rosa alpina og canina, Lomcera 

 coerulea. — Paa de til Gletscherne grændsende Dalpartier ligger Trægrændsen betydelig 

 lavere. Nogle Steder mangler Trævæxten endog i en Hoide af 3500— 4500 Fod. (Verhandl. 

 des zool. bol. Vereins in Wien, Bd. 6, 1856, p. 3). 



