149 479 



ligge i en Hoide af 4 — 7000 Fod, og af hvilke de fleste, som deres horizontale lUind \iser, 

 tidligere have været indtagne af Søer. Her hersker et meget tørt Klima, og her have 

 Caclusplanterne og Agaverne deres egentlige Hjem, medens de omgivende Bjerge ere he- 

 voxede med Ege og Naaletræer. Paa de to Skraaninger hersker der indtil en Hoide af 

 3 — 4000 Fod et tropisk Klima, men Plantevæxten har dog en meget forskjellig Karakter. 

 Paa den vestlige Skraaning falder der nemlig den halve Del af Aaret (om Vinteren) ikke en 

 Draabe Regn, og Skovens Træer staa for en stor Del bladløse; her hersker Catinga-Skovene. 

 Paa den østlige Skraaning derimod falder der en større Regnmængde, og denne er mere 

 ligelig fordelt over den største Del af Aaret. Her staaer den tropiske Urskov grøn hele 

 Aaret og udfolder sin eiendommelige Yppighed og Mangfoldighed, sin Rigdom paa Slyng- 

 planter og Halvsnyltere. Hvor lijergene hæve sig til en betydelig Høide og saaledes navnlig 

 paa Orizaba, der henhører til de bedst undersøgte Bjerge i Mexico, forekommer der føl- 

 gende Plantebælter. I en Høide af 3 — 4000 Fod begynde de tropiske Planteformer Palmer, 

 Scilamineer, Aroideer o. 1. at blive sjeldnere, og Egene, af hvilke nogle (som Q. ■polymorpha 

 og tomentosa) allerede vise sig paa 2000 Fod og en enkelt Art {Q. oleoides] endog nær 

 Kysten, tage til i Antal og Størrelse, og de vedblive nu at> høre til de herskende Træer 

 indtil 6 — 7000 Fod, hvor de afløses af Naaletræerne, der forsvinde ved 11,000 Fod. Fjeld- 

 væxternes Bælte, hvor bnskugtige Kurvblomster [Steria], Spiræer, Alchemiller, Græsser og 

 Lavarter hore til de almindeligste Planter, naaer op til 14000 Fod. 



Vort Kjendskab til Egenes Udbredning i de forskjellige Høider af Orizaba skyldes 

 navnlig Liebmanns Undersøgelser*). Egene danne allerede paa 3C00 Fod tætte Skove, 

 saa at denne Hoide maa betragtes som Egeregionens nedre Grændse. Her hersker et 

 varmt — den aarlige Middeltemperatur er 17° C. — og fugtigt Klima, og Skoven udfolder 

 endnu en tropisk Yppighed ved en Sværm af Halvsnyltere, der smykke Træernes Grene: 

 Klatrende Aroideer (Philodendrum), store Tuer af prægtigblomstrende Orchideer [Lælia, Stan- 

 hopea, Epidendrtim o. m. fl.), brogede Bromeliaceer, Bregner og smaa Peberarter (Pepe- 

 romïa], og i Egenes Skygge voxe endnu Rørpalmer (Ckamædorea). Mange træagtige Slyng- 

 planter {Banisteria, PauUnia, ISerjama, vilde Vinranker) forbinde Træstammerne og zirlige 

 Bambusarter (Arundinaria) pryde med deres lette Buer Egeskovens Rande. De herskende 

 Egearter her ere: Jalapa-Egen (Q. Jalapensù), en af Mexicos anseligste Egearter med 

 glatte tandede Blade, Poppel-Egen [Q. calophylla], et colossallTræ med store paa Under- 

 siden hvidlaadne Blade, Ghiesbrechts-Eg(Q. Ghiesbreclitii), et meget smukt Træ med glatte 

 helrandede Blade, den uanselige Q. polymorpha og en Form af Q. Caslanea med helran- 

 dede Blade. Paa en Høide af 4 — oOOO Fod, hvor Byen Jalapa, siden Humboldts Reise 

 bekjendt for sit herlige Klima og sin skjønne Plantevæxt, ligger, findes de gunstigste Be- 



*) Scliouw: Dansk Tidsslirift, 5te Bind, p. 224. 



